Справа № 140/12248/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/12248/21 пров. № А/857/5306/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Лозовського О.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними дій з приводу неналежного нарахування та виплати грошового забезпечення під час проходження служби з 01.01.2020, встановлення розміру календарної вислуги років і нарахування вихідної допомоги при звільненні з 24.09.2021; зобов`язання провести з 29.01.2020 перерахунок та виплату грошового забезпечення, посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 у 2020 році та на 01.01.2021 у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із пунктом 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язання здійснити зарахування до календарної вислуги років період навчання у вищому навчальному закладі відповідно до положень статей 12, 17 Закону України №2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених від військової служби та деяких інших осіб» пункту 2, Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», розділу IV «Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №313 від 15.05.2008, наказу ДПА №47-о від 12.03.2013 та здійснити перерахунок і виплату вихідної допомоги при звільненні, з врахуванням уже виплачених сум.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що станом на 30.06.2021 вислуга років служби в податковій міліції з врахуванням періоду навчання у вищому навчальному закладі в позивача склала уже - 10 років, однак ОСОБА_1 продовжувала нести службу у відповідача внаслідок чого набула права на збільшене грошове забезпечення. Позивачці не оголошувалось будь коли наказу відповідача про відміну наказу ДПА №47о від 12.03.2013. Згідно пункту 2 Постанови КМУ №704, особа яка має вислугу від 10 років і більше та продовжує проходити службу в податковій міліції, має право на отримання відповідно збільшеного грошового утримання всіх видів та додаткових видів грошового забезпечення, а як виявилось що з 30.06.2021, відповідач неналежно здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення взагалі, що стало приводом для подачі ОСОБА_1 заяви з приводу відновлення прав, гарантій та інтересів, які забезпечені нормативними актами України, але отримала відповідь негативну. При отриманні наказу про звільнення №145-о 24.09.2021 позивачці стало відомо, що у календарну вислугу не включено відповідачем періоду навчання у вищому навчальному закладі, без будь якого попередження і без відміни наказу ДПС України №47о від 12.03.2013, яким цей період було уже враховано, що також стало приводом для звернення до суду за відновленням свого права на отримання грошового забезпечення та належної одноразової виплати, як вихідної допомоги при звільненні. Перед звільненням ОСОБА_1 подала заяву для здійснення перерахунок грошового забезпечення починаючи з 01.01.2020, оскільки його виплата проводилась в порушення встановленого порядку передбаченого пункту 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017, проте 18.10.2021 відповідач відмовив у її задоволенні. Просила позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 всіх видів грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період проходження служби з 29.01.2020 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704. Зобов`язано Головне управління ДФС у Волинській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 її грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за спеціальним званням, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період проходження служби з 29.01.2020 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (у 2020 році) та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, встановленого законом на 01.01.2021 (у 2021 році), та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.11.2012 по 24.09.2021 проходила службу в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Волинській області.

Наказом Головного управління ДФС у Волинській області від 24.09.2021 № 145-о звільнено з посади та з органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 капітана податкової міліції ОСОБА_1 завідувача сектору захисту інформації управління боротьби з фінансовими злочинами ГУ ДФС у Волинській області, 24.09.2021. Вислуга на день звільнення складає 8 років 10 місяців 24 дні.

ОСОБА_1 29.06.2021 звернулась із заявою до ГУ ДФС у Волинській області, в якій просила зарахувати період навчання у цивільному навчальному закладі (ВДУ ім. Лесі Українки) до вислуги років начальницькому складу податкової міліції, яка враховується при виплаті відсоткової надбавки за вислугу років, встановленої тривалості відпустки позивачки, а також для призначення пенсії, із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, встановивши, станом на 30.06.2020, вислугу років служби позивача в податковій міліції, яка враховується при виплаті відсоткової надбавки за вислугу років, встановленні тривалості відпустки позивачки, а також для призначення пенсії 10 років 00 місяців 00 днів; починаючи з 30.06.2020, здійснити перерахунок і виплату надбавки за вислугу років та перерахунок тривалості відпустки, у відповідності до Постанови КСУ від 30.08.2017 №704, як особі, яка має вислугу років від 10 до 15 років, з врахуванням, що відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 30.08.2017 №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення; в подальшому вислугу років служби позивачки в податковій міліції, виплату належного грошового забезпечення, в т.ч. надбавки за вислугу років, а також встановлення тривалості відпустки позивачки, проводити у відповідності до вищезазначених норм законодавства.

ГУ ДФС у Волинській області 19.07.2021 листом № 193/С/03-97-10-10 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що час навчання у цивільному навчальному закладі зараховується до календарної вислуги років додатково і саме при вирішенні питання про призначення пенсії. Крім того, відповідач зазначив, що нарахування надбавки за вислугу років здійснюється за періоди несення служби на атестованих посадах, пов`язаних із присвоєнням військового та/або спеціального звання.

Позивач 20.09.2021 звернулась із заявою до ГУ ДФС у Волинській області, в якій просила провести перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по даний час враховуючи положення пункту 4 Постанови №704, яким посадові оклади та оклади за спеціальними званнями осіб начальницького складу податкової міліції пов`язані із розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, які діють з 29.01.2020.

ГУ ДФС у Волинській області 18.10.2021 листом № 374/С/03-97-10-10 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що в чинному законодавстві України відсутні норми, які б визначали, що в разі визнання таким, що втратив чинність нормативного акта чи його скасування має поновлюватись дія актів, які ним скасовані або визнані такими, що втратили чинність. Дія нормативного акта поновлюється шляхом прийняття аналогічного нового акта або нового акта, що містить спеціальну норму про відновлення дії попереднього акта та визначення спеціального порядку такого відновлення регулювання відповідних правовідносин. Аналогічна позиція міститься у пункті 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06.09.2005. Відповідно до пунктів 4.2, 7 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.200 №32/5, у разі набрання законної сили рішенням про скасування нормативно-правового акта, орган державної реєстрації попередньо письмово інформує суб`єкт нормотворення про необхідність у 5-денний строк внести до нього зміни або скасувати його і відповідний нормативно-правовий акт у цей самий строк подати на державну реєстрацію в установленому законодавством порядку. Таке ж положення міститься у п.2.36 Наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 «Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів», в якому зазначено, що визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію актів, які в свою чергу визнані такими, що втратили чинність. Визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, проходження служби яких пов`язане з присвоєнням військових/спеціальних звань, в тому числі працівників податкової міліції, належить до компетенції Кабінету Міністрів України. Головне управління ДФС у Волинській області здійснює виплату грошового забезпечення в порядку та на умовах, визначених КМУ та в межах асигнувань, що виділяються на утримання даного органу. Тому зміна порядку розрахунку розміру грошового забезпечення працівників знаходиться поза межами правових та фінансових можливостей ГУ ДФС у Волинській області. Пунктом 4 Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 розмір грошового забезпечення розраховується виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. З моменту внесення Постановою КМУ №103 від 21.02.2018 змін до вказаного пункту, у тому числі після набрання законної сили рішенням суду про визнання цих змін нечинними (рішення у справі 826/6453/18), редакція вказаного пункту Постанови № 704 суб`єктом нормотворення (Кабінетом Міністрів України) не змінювалась. Рішення про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців та інших категорій осіб, які підпадають під дію вказаної Постанови, відповідно до змін розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб Кабінетом Міністрів України також не приймалося.

Як вбачається з розрахункових листів позивачці за період з січня 2020 року по грудень 2020 року нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 190 766,81 грн, за період з січня 2021 року по серпень 2021 року нараховано та виплачено грошове забезпечення в розмірі 120 294,40 грн.

Пунктом 357.1 статті 357 Податкового кодексу України передбачено, що форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виплата грошового забезпечення працівникам податкової міліції України, регламентується Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) та Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №616 від 17.07.2018.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Постановою №704, серед іншого, затверджено:

- тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 1 до вказаної постанови (далі по тексту - тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів);

- схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з Додатком 10 до вказаної постанови (далі по тексту - схема тарифних розрядів);

- схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 14 до вказаної постанови.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018 року) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з тим, Постановою № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

З 01.03.2018 Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови КМ України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.

Згідно редакції пункту 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

З 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Таким чином, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Тобто, з 29.01.2020 підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704, в редакції до внесення змін Постановою №103.

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017, врегульовано, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Оскільки пункт 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ є чинним та має вищу юридичну силу ніж пункт 4 Постанови № 704 у редакції до внесення змін Постановою № 103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Згідно з матеріалами адміністративної справи судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що у спірному періоді з 29.01.2020 по 24.09.2021 відповідач при розрахунку та виплаті розміру грошового забезпечення позивача керувався Постановою № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018), та відповідно якої до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначав шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Апеляційний суд звертає увагу, що з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє первинна редакція пункту 4 Постанови №704. Право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно зміною грошового забезпечення, на підставі пункту 4 Постанови КМУ №704.

Перевіряючи правомірність визначення відповідачем розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням позивача судом встановлено, що відповідно до зазначеної вище схеми тарифних розрядів посаді «завідувач сектору)» відповідає 39 тарифний розряд. Натомість, відповідно до тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів 39-ому тарифному розряду відповідає тарифний коефіцієнт 4,08.

Відповідно до схеми тарифних коефіцієнтів за спеціальним званням осіб начальницького складу спеціальному званню «капітан податкової міліції» відповідає тарифний коефіцієнт 0,72.

У примітці 1 до цього Додатку передбачено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці до цього Додатку передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Згідно пунктів 8, 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період визначаються Законом про Державний бюджет України.

Позивач зазначає, що відповідачем безпідставно не було враховано при обчисленні його грошового забезпечення з 29.01.2020 розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2020 року та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оплата праці яких регулюється спеціальними законами на 1 січня 2021 року.

Згідно редакції пункту 4 постанови №704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови №704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Дії відповідача щодо не застосуванням при обчисленні грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року позивачем не оспорюються.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дій ГУ ДФС у Волинській області щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період проходження служби з 29.01.2020 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, а тому відповідача належить зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення позивача (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 24.09.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (у 2020 році) та прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оплата праці яких регулюється спеціальними законами на 01.01.2021 (у 2021 році), шляхом множення на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно абзацу 13 пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відтак, визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 817/1269/16 та від 10.05.2019 у справі № 823/1330/16.

Судовою колегією встановлено, що ОСОБА_1 отримала диплом Волинського державного університету імені Лесі Українки від 30.06.2006 за спеціальністю «фінанси» та здобула кваліфікацію «спеціаліста з фінансів», але у зв`язку з закінченням цього навчального закладу їй не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання. Спеціальне звання позивач отримала лише після прийняття на службу в податкову міліцію. До призначення на посаду в податкову міліцію позивачу офіцерське (спеціальне) звання не присвоювалося.

За таких обстави, апеляційний суд вважає, що навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі - в Волинському державному університеті імені Лесі Українки не може вважатися проходженням служби в податковій міліції, оскільки за цей період позивачу не було присвоєно офіцерського (спеціального) звання, а відтак відсутні підстави для зарахування такого періоду навчання до стажу служби для здійснення перерахунку і виплати вихідної допомоги при звільненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 року у справі №140/12248/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді З. М. Матковська
С. М. Кузьмич