Справа № 480/11372/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 р. Справа № 480/11372/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просила:

1) визнати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.10.2021 за №76, про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та не зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спец виробів виробництва №5 (06 років 03 місяці 26 днів) та з 19.05.2004 по 10.06.2008 (03 роки 06 місяців 09 днів) на посаді складальник виробів капсульного виробництва №5 на казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» - протиправним та скасувати його; №5 на казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» - протиправним та скасувати його;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 період роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спец виробів виробництва №5 (06 років 03 місяці 26 днів) та з 19.05.2004 по 10.06.2008 (03 роки 06 місяців 09 днів) на посаді складальник виробів капсульного виробництва №5 на казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс»;

3) зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (список №1) у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу виникнення у позивача права на пенсію, тобто з 13 липня 2021 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до наданих відповідачеві разом із заявою про призначення пенсії документів було підтверджено, що позивач має право на зарахування періоду роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спец виробів виробництва №5 (06 років 03 місяці 26 днів) та з 19.05.2004 по 10.06.2008 (03 роки 06 місяців 09 днів) на посаді складальник виробів капсульного виробництва №5 на Шосткинському казенному заводі «Імпульс» до пільгового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1, тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням вказаного періоду роботи є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. №5 (09 років 10 місяців 05 днів) на Шосткинському казенному заводі «Імпульс» до пільгового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1, тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням вказаного періоду роботи є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, вважає, що станом на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (28.09.2021) позивач мала більше 15 років загального стажу роботи (за підрахунками відповідача 28 років 08 місяців 23 дні) та більше 7 років 6 місяців роботи на посадах за списком №1 (відповідно до довідок про підтвердження наявного трудового стажу за №516-517 - 09 років 10 місяців 05 днів).

Ухвалою суду від 10.11.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, заперечуючи проти позову, надіслав до суду відзив на позов (а.с.31-33), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Так, вказав, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості за період роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 та з 19.05.2004 по 10.06.2008, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.

Позивач надала до відповідача-1 довідки від 13.09.2021 № 516 та № 517, з поміж інших, уточнюючі особливий характер робіт, умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії, за періоди роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 та з 19.05.2004 по 10.06.2008 відповідно, за Списком № 1. У вищевказаних довідках зазначено, що атестація робочих місць на підприємстві проводилась на підставі наказів: від 15.12.1994 № 540, від 26.07.01 №229 та 10.07.2006 № 348.

Згідно із п. 4 Порядку № 442 та п. п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

В наказах від 15.12.1994 № 540 та від 26.07.01 № 229 про результати атестації робочих місць за умовами праці, на підставі яких видавались довідки за період з 09.01.1996 по 18.05.2004 та з 19.05.2004 по 09.07.2006, відсутня інформація про належність професії на якій працювала позивач, а саме - "Паяльщик спецвиробів виробництва № 5", до Списків № 1,2.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині безпідставні.

В наказі від 10.07.2006 № 348 про результати атестації робочих місць за умовами праці, зазначено, що професія "Паяльщик спецвиробів виробництва № 5" належить до Списку № 1, що дає право на пенсію за віком за Списком № 1. Враховуючи зазначене, період роботи з 10.07.2006 по 10.06.2008 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1. Тож, вимоги позивачки в цій частині необґрунтовані.

Щодо позовних вимог в частині призначення пенсії відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ з 13.07.2021, представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказав, що рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійного забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

При цьому, стаття 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є чинною, неконституційною не визнавалась, а відтак норми цієї статті підлягають застосуванню під час визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, щодо стягнення судового збору зазначив, що відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків.

Ухвалою суду від 23.12.2021 до участі у розгляді справи було залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Сумській області).

Станом на сьогодні відзиву на позовну заяву від ГУ ПФУ в Сумській області до суду не надходило.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно записів у трудовій книжки позивача (а.с.10), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.09.1993 прийнята на роботу у Шосткинський завод "Імпульс", який в подальшому було перейменовано в Шосткинський казенний завод "Імпульс", а потім в казенне підприємство "Шосткинський казенний завод "Імпульс", де у спірний період:

- 09.01.1996 - переведена до виробництва №5 паяльщиком спец виробів. Пільговий пенсійний список №1, розділ IX, п.7 (наказ №150 від 26.12.1995);

- 26.07.2001 - підтверджено професію паяльщика спец виробів виробництва №5 пільговий пенсійний список №1 розділ IX, підрозділ 7 (наказ №229 від 26.07.2001);

- 19.05.2004 - переведена складальником спец виробів виробництва №5, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, п.7 (наказ №100 від 19.05.2004);

- 10.07.2006 - підтверджена професія складальника виробів капсульного виробництва, виробництва №5, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, п.7 (наказ №348 від 10.07.2006);

- 11.06.2008 - переведена стрільцем ВОХР (наказ №63 від 11.06.2008р.).

При цьому, довідкою ДП «ШЗ «Імпульс» від 13.09.2021 №516 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, за період роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спец виробів виробництва №5 (06 років 03 місяці 26 днів) - підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на роботах у технологічному процесі виробництва засобів ініціювання (складання, розбирання, спорядження засобів ініціювання) за професією, що передбачена Списком №1 за вказаний період (а.с.11).

Також довідкою ДП «ШЗ «Імпульс» від 13.09.2021 №517 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, за період роботи з 19.05.2004 по 10.06.2008 (03 роки 06 місяців 09 днів) на посаді складальник виробів капсульного виробництва, виробництва №5 підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на роботах у технологічному процесі виробництва засобів ініціювання (складання, розбирання, спорядження засобів ініціювання) за професією, що передбачена Списком №1 за вказаний період (а.с.12).

Вказані довідки видані на підставі особової картки форми №Т-2а, наказів по підприємству, фотографії робочого дня, листа спостереження, наказу про результати атестації №540 від 15.12.1994р. (вперше проведена), №229 від 26.07.2001 та №348 від 10.07.2006р.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 45-річного віку, 28.09.2021 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду подала заяву про призначення їй пенсії за віком (а.с.8).

З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 05.10.2021 №76 (а.с.9) ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки в наказі №540 від 15.12.1994 "Про результати атестації робочих місць" та в додатку до нього не зазначено, до якого Списку №1 чи №2 відноситься посада пайщика спецвиробів виробництва, на якій працювала заявниця. В додатку до наказу №229 від 26.07.200 "Про результати проведеної атестації" також не зазначено, до яких списків №1 чи №2 відносяться посади, зазначені в пільгових довідках. Тому, згідно поданих документів неможливо визначити право на пільгову пенсію. Також, враховуючи вищевикладене, необхідно провести зустрічну перевірку поданих пільгових довідок №№ 516, 517 та Правомірності проведення атестацій робочих місць.

Після надання уточнюючих довідок особа матиме право на пенсійну виплату з 14.07.2026 при наявності пільгового стажу за Списком №1 - 7 років 6 місяців.

При цьому, у вказаному рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказало, що страховий стаж позивача складає 28 років 8 місяці 23 днів (а.с.9).

Позивач з вказаним рішенням відповідача-1 не погодилася та звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За правилами п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції чинній до 01.01.2018, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: серед іншого, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення", у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII від 02.03.2015) віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали у період з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року набували право на пенсію по досягненню 50 років.

Закон №213-VIII від 02.03.2015 набув чинності з 01.04.2015.

Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 (далі - Закон №2148-VIII від 03.10.2017), яким текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII від 03.10.2017 наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.

Стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, суд зазначає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.

Відносно позивача правила зазначених вище Законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, як встановлено судом, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 рішеннями від 05.10.2021, а також заперечуючи проти позову у відзиві, вказує, що позивач не досягла пенсійного віку необхідного саме відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.

Водночас, приписи частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на підставі яких відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, є аналогічними за змістом нормі Закону України "Про пенсійне забезпечення" (пункт "а" частини 1 статті 13), яка визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи положення частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування "поза будь-яким розумним сумнівом", у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування "баланс вірогідностей".

При цьому, суд звертає увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII вказав (п.4.4), що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані відповідачем, у даному випадку, мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між чинними актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).

В даному випадку є чинними одночасно два закони, які відносно позивача містять різні правила призначення пенсії за Списком №1 стосовно параметру вікового цензу. Відповідачем взагалі не досліджувалося право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" із врахуванням прийнятого Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або Законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем-1 у відзиві, однією з підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу є відсутність у неї пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV. Однак, судом встановлено, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №1-р/2020 від 23.01.2020, позивач має право на призначення пенсії при досягненні 45-річного віку у відповідності до п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав не досягнення відповідного віку, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1/-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Щодо інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу за Списком №1, вказаних ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у рішенні від 05.10.2021 №76, суд зазначає наступне.

За приписами як п."а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" так і п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зниженим віком, є досягнення відповідного віку, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період після 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.

Тобто, за вказаними нормами (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020), якщо особа на день звернення, в даному випадку 28.09.2021, яка досягла 45 років, та має необхідний стаж роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, має право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку

Судом з досліджених доказів, у тому числі трудової книжки, встановлено, що позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення (28.09.2021) виповнилось 45 років, загальний страховий стаж якої складає більше 15 повних років. Вказані обставини визнаються самим відповідачем-1 в оскаржуваному рішенні.

Водночас, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 рішенням від 05.10.2021 №76, вказує, крім іншого, що згідно поданих документів неможливо визначити право на пільгову пенсію за період з 09.01.1996 по 18.05.2004 (згідно довідки №516 - 6 років 03 місяці 26 днів), оскільки в наказі №540 від 15.12.1994 "Про результати атестації робочих місць" та в додатку до нього не зазначено, до якого Списку №1 чи №2 відноситься посада пайщика спецвиробів виробництва, на якій працювала заявниця. В додатку до наказу №229 від 26.07.2001 "Про результати проведеної атестації" також не зазначено, до яких списків №1 чи №2 відносяться посади, зазначені в пільгових довідках. Також, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в рішенні вказує, що необхідно провести зустрічну перевірку поданих пільгових довідок №№516, 517 та правомірності проведення атестацій робочих місць.

Разом з тим, згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,2,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.

Відповідач не зараховує до пільгового стажу позивача, період, з 09.01.1996 по 18.05.2004 та з 19.05.2004 по 09.07.2006.

При цьому, в цей період часу була чинна постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, якою затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Даним списком №1, розділом VII, підрозділом 11 передбачена за кодом 1071300а-16456 посада паяльщика, яку займала позивач.

Також в цей період часу була чинна постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, якою затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Даним списком №1, розділом IX, підрозділом 7 код 9.7-3а передбачені посади працівників, які зайняті у технологічному процесі, а також ремонтом у зазначених виробництвах та під час відпрацювання нових технологій цих виробництв, до яких відноситься і посада позивача, яку вона займала у спірний період.

Крім того, згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 10 Порядку №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно наказу №540 від 15.12.1994 на заводі «Імпульс» вперше була проведена атестація робочих місць. У відповідності до Списку найменувань професій, що користуються пільговим пенсійним забезпеченням, затвердженого 15.12.1994р., по виробництву №5 за порядковим номером 20 списку №1 значиться професія (посада) «паяльщик спец виробів (Р.ІХ).

Відповідно наказу №229 від 26.07.2001. на заводі «Імпульс» була проведена атестація робочих місць. У відповідності до Списку найменувань професій, які користуються правом пільгового пенсійного забезпеченням, затвердженого 26.07.2001, по цеху №5 за порядковим номером 18 списку №1 значиться професія (посада) «паяльщик спецвиробів» (Р.ІХ), а за порядковим номером 15 списку №1 значиться професія (посада) «складальник спецвиробів» (Р.ІХ).

При цьому, згідно уточнюючої довідки казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" від 06.02.2013 №33/100 (а.с.22) професії "складальник спецвиробів", "складальник виробів" та "складальник виробів капсульного виробництва" за характером виконуваних робіт є тотожними і відповідають випискам із Списків №1, затверджених наказами №540 від 15.12.1994, №229 від 26.07.2001.

Дійсно, у наказах від 15.12.1994 №540 та від 26.07.2001 №229, на чому наголошує відповідач-1, відсутня інформація про належність посад, на яких працювала позивач, до Списку № 1 чи до Списку №2.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів.

При цьому, згідно записів у трудовій книжки позивача (а.с.10) 09.01.1996 позивач переведена до виробництва №5 паяльщиком спец виробів. Пільговий пенсійний список №1, розділ IX, п.7 (наказ №150 від 26.12.1995). 26.07.2001 - підтверджено професію паяльщика спец виробів виробництва №5 пільговий пенсійний список №1 розділ IX, підрозділ 7 (наказ №229 від 26.07.2001). 19.05.2004 - переведена складальником спец виробів виробництва №5, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, п.7 (наказ №100 від 19.05.2004). 10.07.2006 - підтверджена професія складальника виробів капсульного виробництва, виробництва №5, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, п.7 (наказ №348 від 10.07.2006).

Тобто, з записів трудової книжки позивача чітко вбачається, що робоче місце позивача було атестоване саме за Списком №1 згідно наказів від 15.12.1994 №540 та від 26.07.2001 №229 (а.с.13-21).

Також, як зазначалося вище, довідкою ДП «ШЗ «Імпульс» від 13.09.2021 №516 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, за період роботи з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спец виробів виробництва №5 (06 років 03 місяці 26 днів) - підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на роботах у технологічному процесі виробництва засобів ініціювання (складання, розбирання, спорядження засобів ініціювання) за професією, що передбачена Списком №1 за вказаний період.

Довідкою ДП «ШЗ «Імпульс» від 13.09.2021 №517 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, за період роботи з 19.05.2004р. по 10.06.2008р. (03 роки 06 місяців 09 днів) на посаді складальник виробів капсульного виробництва, виробництва №5 підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на роботах у технологічному процесі виробництва засобів ініціювання (складання, розбирання, спорядження засобів ініціювання) за професією, що передбачена Списком №1 за вказаний період.

Відтак, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні від 05.10.2021 №76 на те, що в наказі №540 від 15.12.1994 та наказі №229 від 26.07.2001 не зазначено, до яких списків №1 чи №2 відносяться посади, зазначені в пільгових довідках, не спростовує того факту, що займані позивачем у спірні періоди посади були віднесені до посад, що передбачені Списком №1, у зв`язку з чим позивач має право на зарахування спірних періодів до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо посилань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у рішенні від 05.10.2021 №76 на необхідність проведення зустрічної перевірки поданих пільгових довідок №№ 516, 517 та правомірності проведення атестацій робочих місць, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області сумнівів щодо права позивача на отримання пільгової пенсії, відповідач-1 мав право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.

Відтак, посилання відповідча-1 в оскаржуваному рішенні на необхідність проведення зустрічної перевірки поданих пільгових довідок №№ 516, 517 та правомірності проведення атестацій робочих місць суд також не приймає до уваги як необґрунтовані.

Крім того, суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу чи інших документах за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення відповідних документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Також суд звертає уваги на те, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а було зроблено висновок про те, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, враховуючи досліджені докази у справі, періоди роботи позивача з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спецвиробів виробництва №5 та з 19.05.2004 по 09.07.2006 на посаді складальник виробів капсульного виробництва №5 на казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс» мають бути зараховані до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

За таких обставин із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що у позивача достатньо пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 (повних 12 років з необхідного 7 років 6 місяців), а також страхового стажу (повних 28 років з необхідних 15 років), ОСОБА_1 досягла необхідного 45-річного віку для призначення пенсії (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020), подані позивачем документи у повному обсязі надавали змогу відповідачу-1 встановити даний факт та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, а отже, рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.10.2021 №76 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV не відповідають критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправними.

При цьому, суд наголошує, що у справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно вимог ст. ст. 80, 81, 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Таким органом в даному випадку є саме ГУ ПФУ в Сумській області.

З урахуванням викладеного, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, та, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.10.2021 №76 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 14.07.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, зарахувавши до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 період роботи позивача з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спецвиробів виробництва №5 та з 19.05.2004 по 09.07.2006 на посаді складальник виробів капсульного виробництва №5 на казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс».

Щодо дати призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, 45 років (вік, з якого призначається пенсія відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015) позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 13.07.2021.

З заявою про призначення пенсії позивач звернулася 28.09.2021 (а.с.8), тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, суд визнає, що орган Пенсійного фонду має призначити пенсію позивачу у відповідності до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV саме, з 14.07.2021 - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, оскільки заява про призначення пенсії була подана позивачем в межах тримісячного строку з дня досягнення позивачем необхідного пенсійного віку.

Відтак, вимоги позивача про призначення пенсії саме з 13.07.2021 задоволенню не підлягають.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.34), відповідачем враховано період роботи позивача з 10.07.2006 по 10.06.2008 до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, а відтак позовні вимоги в частині зарахування до стажу вказаного періоду, який вже зарахований до стажу ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір згідно квитанції від 26.10.2021 (а.с.6).

При цьому, посилання відповідача-1 у відзиві в обґрунтування своєї позиції щодо вимоги про стягнення судового збору, на ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не приймається судом до уваги, оскільки вказана обставина не звільняє суд від вирішення в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розподіл судових витрат та стягнення саме з відповідача - суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення сплачений судовий збір, у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.10.2021 №76 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 14.07.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, зарахувавши до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 період роботи позивача з 09.01.1996 по 18.05.2004 на посаді паяльщик спецвиробів виробництва №5 та з 19.05.2004 по 09.07.2006 на посаді складальник виробів капсульного виробництва №5 на казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00коп. з кожного.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01.04.2022.

Суддя І.Г. Шевченко