Справа № 380/25362/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/25362/21 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.11.2021 року за № 11/ІІІ/62-2021, яким застосовано до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на один рік до 19.11.2022 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення відповідача прийняте з порушенням процедуру розгляду яка встановлена Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На стадії перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката вирішується питання не про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, а про наявність у його діяннях ознак дисциплінарного проступку. Отже, вказана стадія є основою для всіх подальших стадій процедури притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Перш ніж порушити дисциплінарне провадження щодо адвоката після отримання допустимого приводу (заяви (скарги) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності), необхідно здійснити перевірку відомостей про такий дисциплінарний проступок адвоката.

Обставини, зазначені, зазначені в спірному рішенні, як складова дисциплінарного проступку, в дійсності є недостовірними: в п. 12, 24, 27, 54 оспорюваного Рішення містяться покликання на наявність порушення адвокатом в 2019 та 2020 роках положень Порядку підвищення кваліфікації адвокатів України, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України 16.02.2013 № 85. В 2019 році Радою адвокатів позивачці було видано Сертифікат про підвищення рівня кваліфікації, що спростовує висновок відповідача про відсутність даних про підвищення кваліфікації в 2019 році.

При визначенні відповідачем дисциплінарним проступком порушення адвокатом ОСОБА_1 в 2020 році Порядку підвищення кваліфікації адвокатом, не враховано ні особу, ні виняткові обставини, які позбавили можливості адвоката відвідувати семінари під час карантину - факт хвороби адвоката на Covid 19 із ускладненнями (та перебування на лікуванні).

Помилково відповідач прийшов до висновку про наявність факту дисциплінарного проступку внаслідок несплати адвокатом щорічних внесків на забезпечення адвокатського самоврядування за 4 роки (2015, 2018, 2020, 2021 роках), враховуючи наступне те, що притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності можливе протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

На думку позивача необґрунтованим є висновок відповідача про притягнення до відповідальності за проступок, вчинений, на думку комісії, в 2015 та 2018 роках.

Також позивачка зазначає, що заборгованість за 2015, 2018, 2020, 2021 роки нею сплачена у встановленому розмірі, про що надала відповідні докази сплати від 22.12.2021 року

Відповідач заперечень проти позову не подав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 28.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

19.11.2021 року відповідачем прийнято рішення за № 11/ІІІ/62-2021, яким притягнуто адвоката ОСОБА_1, (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1, видане 16.05.1995 Львівською обласною КДКА) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, пов`язаного з порушенням правил адвокатської етики, невиконання рішень органів адвокатського самоврядування, порушенням інших обов`язків адвоката, передбачених законом (п. п. 3, 6, 7 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») і застосовано дисциплінарне стягнення, у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на один рік до 19.11.2022 року включно.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам закону.

Судом враховуються аргументи наведені позивачкою про протиправність спірного рішення з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

1. Адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

2. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

3. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно із ст. 34 цього ж Закону:

1. Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

2. Дисциплінарним проступком адвоката є:

1) порушення вимог несумісності;

2) порушення присяги адвоката України;

3) порушення правил адвокатської етики;

4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків;

6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування;

7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

3. Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Згідно із ст. 35 цього ж Закону:

1. За вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:

1) попередження;

2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року;

3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

2. Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно із ст. 41 цього ж Закону:

1. За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

2. Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не бере участь у голосуванні.

3. Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суд зазначає наступне:

Позивачка зазначає що в 2019 році Радою адвокатів позивачці було видано Сертифікат про підвищення рівня кваліфікації, що спростовує висновок відповідача про відсутність даних про підвищення кваліфікації в 2019 році, однак згідно тексту вказаного свідоцтва таке видано за 2016 - 2018 роки.

Судом враховується аргументи позивачки про те, що в 2020 році існували обставини, які обмежили можливості адвоката відвідувати семінари під час карантину та хвороби адвоката на Covid 19.

Також судом враховується обставина, що заборгованість позивачки за 2015, 2018, 2020, 2021 роки сплачена нею 22.12.2021 року у встановленому розмірі, хоча спірне рішенні було ще 19.11.2021 року.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач вказаного процесуального обов`язку не виконав.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71) про визнання протиправним та скасування рішення, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області від 19.11.2021 року №11/ІІІ/62-2021.

Стягнути за рахунок бюджетних Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (, 79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 908 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 31.03.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.