Справа № 380/18203/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

31 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

при секретарі судових засідань Ізьо М.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Козина В.О.

представника відповідача Мельничука Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, у якій з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі за період з 20.01.2021 по 01.08.2021 у розмірі 149076,84 грн.

Представник відповідача одночасно із поданням відзиву на позовну заяву подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.5 ст. 122 КАС України.

Представник позивача проти поданого клопотання про залишення позову без розгляду заперечив у зв`язку із його необґрунтованістю оскільки в даному випадку до застосування підлягає саме ч.1 ст.233 КЗпП України, тобто у вказаному випадку позивачем тримісячний строк звернення до суду із даним позовом позивачем не пропущено.

Крім цього, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки строк пропущений з поважних причин так як позивач проходив конкурс в Центральний апарат Державного бюро розслідувань і лише 27.09.2021 його за результатами конкурсу було призначено на відповідну посаду. Тобто позивач визнає незначний пропуск строку звернення до суду, при цьому зазначає, що відповідач допустив триваючу протиправну бездіяльність відносно позивача. У зв`язку з чим просив суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Представник позивача у судовому засіданні клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні подане клопотання про залишення позову без розгляду підтримав з підстав викладених у такому та просив таке задовольнити, а позовну заяву залишити без розгляду; проти заяви позивача про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважними заперечив та просив у задоволенні заяви відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін з приводу поданого клопотання, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду, предметом позову є стягнення з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі за період з 20.01.2021 по 01.08.2021 у розмірі 149076,84 грн.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби.

Відповідно до положень частини 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом положень статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується місячним строком з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі (частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стосовно строку звернення з позовом до суду за ч.5 ст. 122 КАС України або ч.1 ст. 233 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2021 року по справі № 240/532/20, який відступив від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа №806/2164/16), від 11 лютого 2020 (справа №420/2934/19), від 13 березня 2019 року (справа №813/1001/17), одночасно погоджуючись з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року (справа №815/2681/17) і від 22 січня 2020 року (справа №620/1982/19).

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 року у справі №380/5373/20 наказом №1724к від 02.08.2021 позивача поновлено на раніше займаній посаді.

Зважаючи на поновлення позивача на раніше займаній посаді 02.08.2021 відлік строку звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі розпочинається саме з цієї дати - з 02.08.2021 року та відповідно закінчився 03.09.2021, проте позивач звернувся до суду лише 22.10.2021 року, тобто поза межами місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Верховний суд у постанові від 14.07.2021 у справі справа № 1340/4393/18 вказав наступне «при цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом».

За змістом приписів ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вказаній нормі кореспондують приписи п.8 ч.1 ст.240 КАС України, якою встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Разом з цим, ч.1 ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень ст.ст.122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Однак, із наданої представником позивача заяви про визнання причин пропуску строків звернення до суду, судом не встановлено жодних обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо захисту свого порушеного права. Крім цього, представником позивача не надано жодного письмового доказу які б підтверджували такі обставини.

Суд критично оцінює зазначені підстави щодо зміни судової практики та участі позивача у конкурсі на зайняття посади державної служби, оскільки про поновлення його порушеного права, а саме поновлення на роботі позивачу було достеменно відомо з 02.08.2021 року і саме з цього моменту, моменту винесення наказу про поновлення на роботі у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого порушеного права щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі за період з 20.01.2021 по 01.08.2021.

Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач допустив триваючу протиправну бездіяльність відносно прав позивача не заслуговує на увагу, оскільки предметом спору у вказаній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, а не бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення суду від 19.01.2021 у справі №380/5373/20.

Участь ОСОБА_1 у проходженні конкурсу в Центральний апарат Державного бюро розслідувань не позбавляла можливості своєчасно реалізувати право на звернення до суду та не може вважатися обставиною, яка є об`єктивно непереборною та не залежала від волевиявлення особи, чи пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Не заслуговує на увагу твердження позивача про незначний пропуск строку звернення до адміністративного суду, оскільки законодавець не ставить в залежність тривалість пропуску звернення до суду, а лише поважність причин пропуску такого строку звернення до суду.

За наведених обставин, наведені представником позивача причини пропуску строку звернення до суду, які зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду не є поважними.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не знайдено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 122, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважними відмовити.

Клопотання представника Львівської обласної прокуратури про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Львівської обласної прокуратури (пр. Червоної Калини, 58/386, м. Львів, 79066 ідентифікаційний код ) про стягнення середнього заробітку залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано судом 31.03.2022.

Суддя Р.М. Брильовський