Справа № 320/15291/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 року № 320/15291/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанову головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Свистанюк Ю.Г. від 12.11.2021 №60722525 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що на виконанні у Відповідача перебувало виконавче провадження №60722525 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області на підставі постанови Київського апеляційного суду від 07.02.2019 у цивільній справі No 361/1607/18, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: належної Позивачу на праві власності земельної ділянки в селі Красилівка Броварського району Київської області площею 0,2162 га, кадастровий номер: :01:038:0033.

Окаржуваною постановою відповідачем було визначено виконавчий збір, який підлягає стягненню з Позивача, у розмірі 10 відсотків від суми заборгованості ОСОБА_2 перед стягувачем за кредитним договором No 28807С127 від 06.07.2007р.

Позивач зазначає, що виконавчий документ, за яким було відкрито виконавче провадження, не передбачає стягнення з Позивача суми заборгованості, а лише звернення стягнення на земельну ділянку, оскільки позивач виступав перед стягувачем виключно майновим поручителем у зобов`язанні ОСОБА_2 . Таким чином, в силу положень частини першої статті 11 Закону України "Про іпотеку", покладення на Позивача обов`язку з погашення суми заборгованості ОСОБА_2 понад вартість переданої ним в іпотеку земельної ділянки є незаконним, оскільки відповідальність Позивача обмежується виключно земельною ділянкою (сумою її вартості), яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Позивач зауважує, що згідно з частиною другою ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Зважаючи, що за виконавчим документом не підлягала примусовому стягненню сума заборгованості ОСОБА_2 , рішення Відповідача про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми такої заборгованості не відповідає вимогам ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", а отже є протиправним.

Також позивач зазначає, що оскільки земельна ділянка знаходиться в іпотеці у стягувача і на неї накладено відповідне обмеження, Позивач не мав та не має можливості одноосібно виконати рішення суду у добровільному порядку без сприяння цьому стягувачем, та з метою добровільного виконання рішення суду Позивач ще 27.02.2019 звернувся до стягувача з відповідною заявою у якій пропонував стягувачу визначитися із необхідними від Позивача діями задля добровільного виконання рішення суду чи задоволення прав стягувача на земельну ділянку Позивача у будь-який інший спосіб, ніж визначений рішенням суду. Однак вказана заява позивача була проігнорована стягувачем, який 14.11.2019 звернувся до Відповідача з метою примусового виконання такого рішення, хоча у подальшому заявою від 08.10.2021 попросив повернути виконавчий лист без виконання.

Таким чином, за твердженням позивача, існування виконавчого провадження з примусового виконання рішення про стягнення з Позивача земельної ділянки обумовлено не його ухиленням від добровільного виконання рішення, а навпаки, ухиленням стягувача від добровільного виконання рішення Позивачем, яке неможливо добровільно виконати без участі стягувача.

За таких обставин, позивач вважає, що стягнення з нього виконавчого збору як винагороди органу виконавчої служби за примушення Позивача до виконання рішення суперечить природі відносин, врегульованих Законом України "Про виконавче провадження", а саме виконанню рішень, від добровільного виконання яких ухиляється зобов`язана особа (боржник), а не особа, на користь якої ухвалено рішення (стягувач).

Також позивач стверджує, що відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі. Зокрема, не проведено оцінку земельної ділянки, не організовано торги з її реалізації тощо. За таких обставин, на думку позивача, сплата виконавчого збору за повну бездіяльність Відповідача та ще і при відсутності підстав для примусового виконання рішення не відповідає принципам правової держави, зокрема, принципу правової визначеності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, про що свідчать довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

08.07.2019 Броварським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі №361/1607/18 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.07.2007 №28807Z143, укладеним між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 , а саме: земельну ділянку площею 0,2162 га, кадастровий номер :01:038:0033, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Красилівка.

На підставі заяви стягувача, Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 14.11.2019, Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було прийнято постанову від 28.11.2019 про відкриття виконавчого провадження №60722525 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

При цьому в якості боржника у виконавчому провадженні вказано ОСОБА_3 .

Також у цей же день, 28.11.2019, Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було прийнято постанову про стягнення з боржника, ОСОБА_3 , виконавчого збору у сумі 418 059,70 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2020 у справі №361/1607/18 виправлено помилку у виконавчому листі в частині зазначення правильного реєстраційного номера облікової картки платника податків-боржника.

12.11.2021 Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було винесено постанову про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 28.11.2019 №60722525 у зв`язку з помилками в зазначенні боржника.

Також 12.11.2021 Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни до імені, дати народження та реєстраційного номера облікової картки платника податків-боржника.

12.11.2021 Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі заяви стягувача було винесено постанову №60722525 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Натомість 12.11.2021 Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у межах виконавчого провадження №60722525 було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу, що складає 418 059,70 грн.

Постановою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 15.11.2021 було відкрито виконавче провадження №67505119 з примусового виконання постанови Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 12.11.2021 №60722525 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 418 059,70 грн.

Також 15.11.2021 Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у межах виконавчого провадження №67505119 була винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, в межах суми 418 128,70 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем постанови від 12.11.2021 №60722525 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, позивач звернувся до суду з позовом про визнання її протиправною та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі-Закон №1404, в редакції станом на момент прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті цього Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону №1404 передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову (ч.4 ст.37 Закону №1404).

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вказаних норм Закону №1404 слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19.

Натомість суд погоджується з твердженням позивача про те, що виконавчий документ, який підлягав примусовому виконанню у межах ВП №60722525, не передбачав стягнення з позивача суми заборгованості, оскільки містив припис про звернення стягнення на земельну ділянку, позаяк позивач виступав перед стягувачем виключно майновим поручителем у зобов`язанні ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Положеннями статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до статті 41 цього ж Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому документі, який підлягав примусовому виконанню у межах ВП №60722525, було визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, визначеною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому, відповідно до частини сьомої статті 51 Закону №1404 примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Статтею 57 Закону №1404 передбачено, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення, врегульовано статтею 61 Закону №1404.

Так, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Таким чином, визначенню обсягу відповідальності позивача (у грошовому виразі) за невиконане ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором має передувати проведення державним виконавцем оцінки майна (земельної ділянки), переданої в іпотеку. Саме в межах цієї суми (вартості предмета іпотеки) позивач несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в силу норми частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку».

Однак, з матеріалів справи вбачається, що така оцінка Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) проведена не була, а розмір виконавчого збору був визначений відповідачем на рівні 10% від заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, що не відповідає вищенаведеним положенням чинного законодавства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведено проведення ним оцінки вартості майна позивача, переданого в іпотеку, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, суд погоджується з твердженням позивача про те, що спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 4180,60 грн., що підтверджується платіжним документом від 23.11.2021 №86341.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), становить 4180,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 12.11.2021 №60722525 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 4180,60 грн. (чотири тисячі сто вісімдесят грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (ідентифікаційний код 34837745, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, 39).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.