Справа № 120/3095/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

05 квітня 2022 р. Справа № 120/3095/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Вельможко А.Г., до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу. Водночас, вказані положення поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

1. Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За визначенням, що міститься в п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інша особа, до яких звернена вимога позивача.

Позивачем за даним адміністративним позовом в статусі відповідача визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області .

За змістом позовних вимог позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 03.09.2021 №87 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою від 27.08.2021 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно із ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.08.2021.

Разом з тим, як вбачається із позовних матеріалів, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. В подальшому, згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами), після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким і прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Тобто, в межах позовних вимог щодо оскарження рішення від 03.09.2021 № 87 про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ у Вінницькій області є належним відповідачем.

В той же час іншу частину позовних вимог, зокрема і щодо виплати йому пенсії за віком, позивач також адресує до ГУ ПФУ у Вінницькій області, хоча є очевидним, що даний орган не може здійснювати виплату такої пенсії, позаяк позивач не перебуває у нього на обліку.

Звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулось за місцем проживання останнього до територіального органу ГУ ПФУ у Запорізькій області, тому і виплата пенсії (у випадку її призначення) мала б здійснюватися також цим органом.

Натомість, позивачем у позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань про те, яким чином вимога зобов`язального характеру спрямована ним саме до ГУ ПФУ у Вінницькій області, а не до ГУ ПФУ у Запорізькій області, як органу до якого відбулось звернення за призначенням пенсії і яким, у випадку її призначення, мала б бути здійснена виплата пенсії.

Отже, позивачу необхідно навести додаткове обґрунтування викладу обставин, що стосуються предмету даного спору в контексті спрямованості вимоги зобов`язального характеру до ГУ ПФУ у Вінницькій області, як і визначення можливої участі у справі іншого (другого) відповідача - ГУ ПФУ у Запорізькій області.

2. Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року встановлено в розмірі 2481,00 гривні.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, при зверненні до суду позивач мав би сплатити судовий збір в сумі 992,40 грн. (2481,00 грн. х 0,4) та додати відповідні докази про оплату судового збору до матеріалів справи.

Проте, судовий збір у відповідному розмірі позивачем не сплачений, однак в матеріалах позову наявне клопотання останнього про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні та веденням активних бойових дій на території Запорізької області, сплата судового збору є непомірним тягарем для позивача.

Розглянувши заявлене клопотання, суд зважає на наступне.

За приписами частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ст. 132 КАС України).

Згідно з частиною першою ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 по справі № 0940/2276/18 наголосила, що частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України "Про судовий збір" конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

При цьому, звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати с дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою для задоволення клопотання є врахування майнового стану сторони, обґрунтування цих обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору, покладається на сторону, яка звертається з заявою.

Суд також виходить з того, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Водночас, заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували його існуючий майновий стан, що є необхідним для вирішення даного процесуального питання.

Зокрема, суду не надано будь-яких документів, які б підтверджували ту обставину, що наразі позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі і не має можливості сплатити судовий збір (відомості про дохід позивача чи про відсутність у нього доходу, наявність у нього статусу малозабезпеченої особи, тимчасова непрацездатність тощо).

Та обставина, що на території України введено воєнний стан, за відсутності жодних доказів про майновий стан сторони, не є достатнім аргументом для відстрочення сплати судового збору.

З огляду на викладене і беручи до уваги, що позивач належними доказами не підтвердив свої доводи про неможливість сплати судового збору в мінімальному розмірі за подання цього позову, суд доходить висновку про відсутність достатніх правових та фактичних підстав для задоволення його клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

Таким чином в порядку усунення даного недоліку позовної заяви позивачу необхідно або подати інше клопотання про відстрочення сплати судового збору із долученням до нього відповідних доказів, які б підтверджували майновий стан сторони та його фінансову неспроможність оплатити судовий збір; або надати суду документ про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. за наступними реквізитами: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), р/р UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Як слідує зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує рішення про відмову у призначенні пенсії, яке прийнято територіальним органом Пенсійного фонду України 03.09.2021.

В той же час до суду останній звернувся 24.03.2022 (дата здачі позовної заяви на пошту), тобто з пропуском визначеного шестимісячного строку.

Позивачем у позовній заяві не вказано дату, коли він фактично ознайомився з оскаржуваним рішенням (отримав його копію), що могло б свідчити про дотримання ним визначеного у ч. 2 ст. 122 КАС України строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За таких обставин позивачу необхідно або підтвердити дотримання ним строку звернення до суду, або ж у випадку пропуску такого строку - подати відповідну заяву про його поновлення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого позову вимогам закону, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків, зазначених у цій ухвалі.

Керуючись ст. ст. 122, 160, 161, 169, 256, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію даної ухвали направити позивачу (представнику позивача).

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович