Справа № 380/20843/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №63 від 06.08.2021 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Західного апеляційного господарського суду від 04 серпня 2021 року №01-13/17/21 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року;

- судові витрати у справі покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вважає, що на даний час підстав для здійснення перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог ст.ст. 135, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УІІІ, згідно з довідкою від 04.08.2021 №01-13/17/21, виданою Західним апеляційним господарським судом - немає. На переконання позивача таке рішення ГУПФУ у Львівській області є протиправним. Вказано, що не зазначення в довідці №07-11/39/20 від 26.02.2020 виданій позивачу Львівським апеляційним господарським судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої здійснено перерахунок згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №380/7519/20 посадового окладу працюючого судді з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,25 призвело до обмеження у праві отримувати довічне грошове утримання в розмірі встановленому Законом №1402-VІІІ з 19.02.2020.

Ухвалою від 26.11.2021 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Враховуючи те, що позивачці з 01.01.2020 проведено перерахунок довічного грошового утримання у зв`язку із зміною грошової винагороди, а з 19.02.2020 за рішенням суду, та те, що базовий розмір посадового окладу судді у 2021 році з порівнянням 2020 року залишився не змінним, а тому підстав для проведення перерахунку пенсії з врахуванням довідки від 04 серпня 2021 року 01-13/17/21, виданої Західним апеляційним господарським судом, немає.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

Указом Президента України від 13 лютого 1997 року №137/97 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено суддею арбітражного суду Львівської області.

Згідно з постановою Верховної Ради України №3003-ІІІ від 17 січня 2002 року «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано на посаду судді Львівського апеляційного господарського суду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09 серпня 2018 року №2557/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Львівського апеляційного господарського суду у відставку» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Львівського апеляційного господарського суду у відставку.

Відповідно до наказу Львівського апеляційного господарського суду від 22 серпня 2018 року №06-03/220 «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 » ОСОБА_1 звільнено з посади судді Львівського апеляційного господарського суду з 23 серпня 2018 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 24.08.2018 позивач перебуває на обліку ГУПФ України у Львівській області, їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/7519/20 від 21.10.2020, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано здійснити їй, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Львівського апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року №07-11/39/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, з врахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

23.02.2021 ГУПФУ у Львівській області на адресу ОСОБА_1 скеровано листа №1859-1243/Д-53/8-1300/21, яким повідомлено про те, що відповідачем на виконання рішення суду у справі №380/7519/20 від 21.10.2020, яке набрало законної сили 24.12.2020, здійснено з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Львівського апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року №07-11/39/20 про суддівську винагороду і після проведено перерахунку розмір щомісячного довічного утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, становить 95641,00 грн.

Позивач вказує, що після набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №380/7519/20, їй стало відомо, що у довідці Львівського апеляційного господарського суду від 26 лютого 2020 року №07-11/39/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, для визначення вказаної суддівської винагороди не було вказано регіональний коефіцієнт, який становить 1,25, що на її думку призвело до зменшення розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

04.08.2021 ОСОБА_1 отримала довідку Західного апеляційного господарського суду №01-13/17/21 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 02.08.2021.

Відповідно до вказаної довідки від 04.08.2021 №01-13/17/21, станом на 02.08.2021 суддівська винагорода, яка має враховуватись при перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, складає 220710,00 грн., в тому числі:

- посадовий оклад 126120,00 грн.;

- доплата за вислугу років (60%) 75672,00 грн.;

- доплата за перебування на адміністративній посаді судді - 0,00 грн.;

- доплата за науковий ступінь (15%) 18918,00 грн.;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 0,00 грн.;

- щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 0,00 грн.

Враховуючи зазначене позивач звернулася до відповідача про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці станом на 02.08.2021.

Рішенням №63 від 06.08.2021 ГУПФУ у Львівській області ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Західного апеляційного господарського суду №01-13/17/21 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 02.08.2021.

Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя (ч. 1 ст. 124 Конституції України).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з п. 2 р. XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Відповідно до п. 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Судом з`ясовано, що позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно з абз. 2 п. 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 року у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 року у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, суд зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Зміна з 01.01.2020 розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20, яке набрало законної сили 07.08.2020.

Водночас як з`ясовано судом, довідка №07-11/39/20 від 26.02.2020 видана без урахування при розрахунку посадового окладу регіонального коефіцієнта.

Надалі, Західним апеляційним господарським судом видано позивачу нову довідку від 04.08.2021 №01-13/17/21 станом на 02.08.2021 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці залежить саме від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Законодавець пов`язує розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівською винагородою судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, визначальне значення для визначення щомісячного довічного грошового утримання має саме займана посада з якої звільнено суддю у відставку.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону №1402-VIII).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч. 4 ст. 135 Закону №1402 до базового розміру посадового окладу, визначеного ч. 3 цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Приписами ч. 5 ст. 135 Закону України Про судоустрій та статус суддів регламентовано, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною 10 ст. 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно з ч. 3 ст 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Складовою суддівської винагороди є посадовий оклад.

При цьому, ч. 3 ст. 135 цього Закону визначено поняття базового розміру посадового окладу та ч. 4 ст. 135 цього ж Закону встановлена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів. Зі змісту викладених норм можна дійти висновку, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат. При цьому, посадовий оклад судді складаються з базового розміру посадовою окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту.

Тобто, передбачений ч. 4 ст. 135 Закону №1402-VIII регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою.

Надаючи оцінку конституційності ч. 10 ст. 135 Закону №2453-VI Конституційний Суд вказав, що випадки, коли судця не здійснює правосудця поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно з Законом №1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (ч. 1 ст. 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (ч. 8 ст. 56, ч.ч. 1, 2 ст. 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (ч. 3 ст. 82, ч.ч. 6, 7 ст. 147).

Таким чином, судді у відставці не є суб`єктами правового регулювання ч. 10 ст. 135 Закону №1402-VIII, що свідчить про відсутність будь-яких підстав для застосування вказаної норми під час визначення права позивача на належне щомісячне довічне грошове забезпечення як судді у відставці.

Відповідно до ч. 3 ст. 143 цього Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці саме у відповідному процентному співвідношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, будь-які обмеження щодо врахування регіонального коефіцієнта при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.

Тому, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зі змісту довідки Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 №01-13/17/21 з/ясовано, що станом на 02.08.2021 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 220710,00 грн., в тому числі: посадовий оклад - 126120,00 грн., доплата за вислугу років (60%) - 75672,00 грн. та доплата за науковий ступінь (15%) 18918,00 грн.

Таким чином, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Водночас суд звертає увагу на те, що орган пенсійного забезпечення, отримавши довідку Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 №01-13/17/21 та вирішуючи питання щодо наявності підстав для перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 , не надав належної оцінки об`єктивності та достовірності відомостей, зазначених у такій довідці. Тобто відповідач не врахував відомості вказаної вище довідки в частині визначення розміру посадового окладу і відсоткового значення доплати за вислугу років, з огляду на розрахунок стажу судді.

Отже, суд дійшов висновку про те, що в ГУПФУ у Львівській області були достатні правові підстави для здійснення ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 №01-13/17/21.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 за №18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх судців України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Такі ж правові висновки сформував Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, № 686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, №426/14458/16 від 07.09.2020.

Враховуючи викладене вище, суд висновує, що рішення №63 від 06.08.2021 про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 №01-13/17/21 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

З метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці згідно з довідкою Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2021 №01-13/06/21 (у якій застосовано регіональний коефіцієнт), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №63 від 06.08.2021 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10, ) здійснити судді у відставці ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Західного апеляційного господарського суду від 04 серпня 2021 року №01-13/17/21 (у якій застосовано регіональний коефіцієнт), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.