Справа № 521/2098/22
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/2098/22
Пр. №2-а/521/99/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.

при секретарі - Ткач А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Одесі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Одеської митниці, посилаючись на те, що 19 січня 2022 року заступником начальника Одеської митниці відносно нього було винесено постанову у справі про порушення митних правил №5600/50000/21, якою його, ОСОБА_1 , як представника декларанта ОСОБА_2 , на підставі договору про надання послуг митного брокера від 01 лютого 2020 № 99651 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення правопорушення складає 92747,10 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що директором/декларантом ТОВ «ПІК-ТАЙМ» ОСОБА_1 з метою здійснення митного оформлення у режимі «імпорт» (випуск у вільній обіг) товар «транспортний засіб для перевезення вантажів, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовується -1шт.: марка - «Mercedes - Benz-модель «Sprinter 2500 High Roof»; Індентифікаційний №WD3РЕ8СВ3В5599651; Тип двигуна -дизель, з робочим об`ємом циліндрів 2987 см3…» подано до Одеської митниці Держимитслужби електронну митну декларацію (далі- ЕМД) №UA500500/2020/220576, а також товаросупровідні та комерційні документи, зокрема: коносамент від 27 січня 2020 № ZSVUORF0952361, інвойс від 01 березня 2020 №99651, сертифікат про походження від 06 грудня 2019 №04-47 та інші.

24 березня 2020 року зазначений транспортний засіб оформлено у митному відношені в режимі імпорт та випущено у вільній обіг.

Зазначав, що пізніше він виявив, що при оформленні вищевказаного транспортного засобу, внаслідок несправності програми в розрахунку митних платежів VDOffice, сталась технічна помилка в одній із граф митної декларації №UA500500/2020/220576, що призвело до некоректної суми обов`язкових митних платежів за товар.

Стверджував, що встановивши даний факт, з метою сумлінного виконання обов`язків агенту з митного оформлення, на виконання вимог ст.269 МК України, він 26 жовтня 2021 року звернувся до Одеської митниці із заявою №2610/7, зареєстрованою 01 листопада 2021 року за формою, встановленою Постановою КМУ від 21 травня 2012 року №450, про внесення змін до ЕДМ № UA500500/2020/220576 та до нарахування й доплати митних платежів в сумі 30915,70 грн. Вказані кошти були перераховані у бюджет, що підтверджується квитанцією 9250-5448-4480-0794.

Вказував, що незважаючи на вказані обставини, посадові особи Одеської митниці все одно приймають рішення про наявність в його діях нібито ознак правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та 23 листопада 2021 року відносно нього було складаний протокол про порушення митних правил №5600/50000/21, а 19 січня 2022 року заступником начальника Одеської митниці відносно нього було винесено постанову у справі про порушення митних правил №5600/50000/21 за якою його, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення правопорушення складає 92747,10 грн.

Зазначав, що з змісту протоколу про порушення митних правил №5600/50000/21, та постанови заступника начальника Одеської митниці №5600/50000/21 від 19 січня 2022 року вбачається, що йому інкримінується вчинення ним дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом заявлення в графі 47 ЕМД неправдивих відомостей щодо об`єму двигуна (см3)-2143, який є необхідним для розрахунку цих платежів.

Вказував, що зазначення невірного об`єму двигуна товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу та не може бути підставою притягнення його до відповідальності, оскільки декларування товару здійснювалось на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про транспортний засіб, але при оформленні вказаного транспортного засобу, внаслідок несправності програми в розрахунку митних платежів VDOffice, сталась технічна помилка в графі 47 митної декларації №UA500500/2020/220576, та замість об`єму двигуна (см3) - 2987, були зазначені неправдиві відомості щодо об`єму двигуна (см3)-2143, що призвело до некоректної суми обов`язкових митних платежів за товар, яка була добровільно ним виправлена, шляхом подачі до митного органу заяви та доплати різниці митних платежів.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а прийняту постанову Одеської митниці у справі про порушення митних правил №1303/50000/2021 від 15 вересня 2021 року необґрунтованою та протиправною.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд скасувати постанову Одеської митниці у справі про порушення митних правил №5600/50000/21 від 19 січня 2022 року , якою його, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення правопорушення складає 92747,10 грн.

Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року по вказаній справі було відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 47-48).

Позивач та його представник, який діє на підставі ордеру від 29 березня 2022року, в судове засідання не з`явилися, надали клопотання, згідно якого підтримали позов в повному обсязі, просили суд його задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а.с. 67,68 ).

Представник Одеської митниці, діючий на підставі довіреності від 13 липня 2021 року в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. ст. 124, 126 КАС України. Раніше надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд винести рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 53-57, 58).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що 23 березня 2020 року до ВМО №2 м/п «Одеса-внутрішній» Одеської митниці Держмитслужби, директором/декларантом ТОВ «Пік-тайм» ОСОБА_1 з метою здійснення митного оформлення у режимі «імпорт», було подано електрону митну декларацію №UA500500/2020/220576, на товар №1 «Транспортний засіб для перевезення вантажів, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовується -1шт.: марка - «Mercedes - Benz, модель «Sprinter 2500 High Roof»; Ідентифікаційний № НОМЕР_1 ; Тип двигуна -дизель, з робочим об`ємом циліндрів 2987 см3, календарний рік виготовлення -2011, код УКТЗЕД », яка була прийнята та зареєстрована(а.с. 24-25).

Одержувачем товару була ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України разом з митною декларацією були подані: коносамент від 27 січня 2020 №ZSVUORF0952361, інвойс від 01 березня 2020 №99651, сертифікат про походження від 06 грудня 2019 №04-47, наряд №4709 від 10 березня 2020 року тощо (а.с. 26, 27, 28, 29, 30).

Встановлено, що вищевказаний транспортний засіб було оформлено в Одеській митниці Держмитслужби у митному відношенні в режимі імпорт та випущений у вільній обіг.

23 жовтня 2021 року на адресу Одеської митниці надійшов лист Державної митної служби України №20/20-02/01/7.10/3568 щодо проведення перевірки та вжиття заходів для усунення виявлених порушень при оподаткуванні не у повному обсязі акцизним податком та ПДВ вантажних автомобілів.

Митним постом «Одеса-автомобільний» Одеської митниці здійснено перевірку правильності класифікації товару за митною декларацією №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року.

За результатами перевірки встановлено, що в митній декларації №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року зазначено: в графі 47 - нарахування митних платежів, від платежу -185-основа нарахування (см3) - 2143 - ставка 1 ЕUR, сума -63509,70 грн.

Відповідно до графи 31 митної декларації №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року до митного оформлення було заявлено «Транспортний засіб для перевезення вантажів, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовується -1шт.: марка - «Mercedes - Benz, модель «Sprinter 2500 High Roof»; Ідентифікаційний № НОМЕР_1 ; Тип двигуна -дизель, з робочим об`ємом циліндрів 2987 см3, календарний рік виготовлення -2011, код УКТЗЕД ».

Отже, проведеною перевіркою було встановлено, що директором/декларантом ТОВ «ПІК-ТАЙМ» ОСОБА_1 , при зазначенні об`єму двигуна, необхідного для нарахування митних платежів, а саме акцизного податку, в графі 47 митної декларації №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року зазначено невірний об`єму двигуна (см3) -2143, про що було повідомлено директора/декларанта ТОВ «ПІК-ТАЙМ» ОСОБА_1 , позивача у справі.

Встановлено, що 01 листопада 2021 року до митного поста «Одеса-автомобільний» Одеської митниці надійшла заява ТОВ «ПІК-ТАЙМ» щодо внесення змін до митної декларації №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року (сума донарахування - 30915,70 грн., а саме: ПДВ -5002,54, акциз - 25012,703 грн., штрафні санкції - 900,46 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2021 року ТОВ «ПІК-ТАЙМ» на Митний пост «Одеса-автомобільний» Одеської митниці було направлено лист від 26 жовтня 2021 року №26-10/21 про надання згоди на списання вищевказаних сум з особового рахунку ТОВ «ПІК-ТАЙМ» (а.с.33).

Встановлено, що 10 листопада 2021 року ОСОБА_2 перерахувала на рахунок Одеської митниці 26540,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10 листопада 2021 року (а.с.36).

Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року Одеською митницею щодо ОСОБА_1 - директора/декларанта ТОВ «ПІК-ТАЙМ» було складено протокол про порушення митних правил №5600/50000/21, а 19 січня 2022 року заступником начальника Одеської митниці Дзюба А.М. відносно позивача було винесено постанову у справі про порушення митних правил №5600/50000/21, якою ОСОБА_1 - директора/декларанта ТОВ «ПІК-ТАЙМ», було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення правопорушення складає 92747,10 грн. (а.с.15-16,18-21).

З змісту протоколу про порушення митних правил №5600/50000/21, та постанови заступника начальника Одеської митниці №5600/50000/21 від 19 січня 2022 року вбачається, що позивачу інкримінується вчинення ним дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом заявлення в графі 47 митної декларації №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року неправдивих відомостей щодо товару Транспортний засіб для перевезення вантажів, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовується - 1шт.: марка - «Mercedes - Benz, модель «Sprinter 2500 High Roof»; Ідентифікаційний № НОМЕР_1 ; Тип двигуна -дизель, з робочим об`ємом циліндрів 2987 см3, календарний рік виготовлення -2011, код УКТЗЕД », саме внесення невірного об`єму двигуна (см3)-2143, який є необхідним для розрахунку цих платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно із ч. 6 ст. 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із п.п.г п.4 ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери.

Згідно ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України сплатити митні платежі. Для належного виконання цих обов`язків декларанту надано право перед початком декларування провести фізичний огляд, товару брати проби та зразки товарів. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України саме декларант несе у повному обсязі відповідальність за вчинення порушення митних правил.

Частиною 8 ст. 264 Митного Кодексу України передбачено, що з моменту прийняття органом доходів та зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримав протокол Одеської митниці про порушення митних правил №5600/50000/21 від 23 листопада 2021 року за ст. 485 МК України, в якому зазначив про свою не згоду з протоколом та був повідомлений під підпис про розгляд справи о 10:30 год. 22 грудня 2021 року (а.с. 18-21, 22-23).

Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України за митною декларацією №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року є директор/декларант ТОВ «ПІК-ТАЙМ» ОСОБА_1 , який відповідно до вимог ст. 266 МК України несе у повному обсязі відповідальність, передбачену МК України.

Частиною 6 ст. 69 МК України встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органом доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів рішення про класифікацію цих товарів було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частина 2 ст. 53 МК України визначає документи, що підтверджують митну вартість товарів.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно із ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 488 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У відповідності до ч. 1 ст. 497 МК України, у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Згідно ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил в органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, чинним на час виникнення спірних відносин МК України визначено порядок провадження у справі про порушення митних правил, визначено зокрема право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знати про час та місце розгляду справи, брати участь у розгляді справи, подавати пояснення та заперечення.

Також, МК України визначено єдину обов`язкову умову розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: розгляд справи може відбуватись за відсутності особи, яка притягається до відповідальності лише в разі, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Встановлено, що постанова за №5600/50000/21 від 19 січня 2022 року була складена за відсутності позивача, що свідчить про порушення посадовою особою відповідача порядку розгляду справи, з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо застосування адміністративного стягнення.

Частиною першою ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення.

Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст. 485 МК України не може бути вчинене з необережності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі 640/7258/17, відповідно до якої для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Як встановлено судом, декларування товару позивачем здійснювалося у відповідності до вимог ст. ст. 257, 264 Митного кодексу України, на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність саме за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а не безпосередньо за неправильне визначення такого коду.

Відповідно до «Інструкції про порядок заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документу», затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 651 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за N 1372/21684) декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації.

Тобто, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товари, які мають містити достатній перелік інформації для їх розпізнання.

Позивач стверджує, що причиною некоректної суми обов`язкових митних платежів стала технічна помилка у графах 31, 47 митній декларації №UA500500/2020/220576 від 23 березня 2020 року та несправності програми в розрахунку митних платежів MDOffice, що було виявлено пізніше, на підставі чого була проведена доплата митних платежів.

При цьому, як було встановлено судом позивач надав до Одеської митниці Держимитслужби електронну митну декларацію №UA500500/2020/220576 разом з товаросупровідними документами, зокрема: коносамент від 27 січня 2020 № ZSVUORF0952361, інвойс від 01 березня 2020 №99651, сертифікат про походження від 06 грудня 2019 №04-47 тощо, в яких було зазначено об`єм двигуна і які були перевірені Одеською митницею у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що дії позивача були спрямовані саме на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу, а тому дії позивача не містять складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 у справі № 607/1866/17 та у справі № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, так як позивачем не було подано митному органу неправдивих відомостей, необхідних для визначення вартості товару, декларування товару здійснювалось на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар, при цьому, сам по собі факт невірного визначення вартості товару, за умови не подання декларантом неправдивих відомостей, необхідних для визначення вартості товару, не створює склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Враховуючи наведене, зазначення невірного об`єму двигуна транспортного засобу в декларації, як було встановлено Одеською митницею, не може бути доказом того, що дії позивача були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу, оскільки відповідач не надав доказів того, що саме позивач зазначив невірну вартість товару в декларації.

На підставі досліджених по справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ч. 2 ст. 2 КАС України прийняв рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, дійшовши передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

За змістом частини першої ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303А, п. 2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач не вчинив жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, тому з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, а тому оскаржувана постанова від 19 січня 2022 року №5600/50000/21 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 4, 53, 57, 71, 292, 485, 494, 495, 498, 529, 530, 531 Митного кодексу України, ст. ст. 2, 5, 9, 20, 238, 242, 245, 250, 257, 260, 261, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці від 19 січня 2022 року у справі про порушення митних правил №5600/50000/21, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 92747 (дев`яносто дві тисячі сімсот сорок сім) гривень 10 копійок, провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого адміністративного апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2022 року.

Суддя: О.М. Сегеда