Справа № 679/330/21
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 679/330/21
УХВАЛА

іменем України

06 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

Згідно штампу вхідної кореспонденції Національна академія внутрішніх справ 10.03.2021 року звернулась в Нетішинський міський суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.04.2021 у справі №679/330/21 вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 83773,16 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 4 704,84 грн., та трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 4 076,20 грн. та судові витрати у розмірі 2 270 грн., а всього 94824 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 20 копійок.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2021 у справі №679/330/21 рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 квітня 2021 року скасоване та ухвалене нове судове рішення.

Постановлено провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, - закрити.

Роз`яснено Національній академії внутрішніх справ, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції Хмельницького окружного адміністративного суду, а також наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання вказаної постанови звернутися до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05.07.2021 заяву Національної академії внутрішніх справ про передачу справи за встановленою юрисдикцією - задоволено.

Передано вказану справу до Хмельницького окружного адміністративного суду як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Ухвалою суду від 02.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 вирішено позовну заяву Національної академії внутрішніх справ, залишити без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом:

1. подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено;

2. надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Представником позивача надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

В поданій заяві позивач вказує, що в період з 15.08.2014 по 21.06.2018 відповідач, відповідно до договору № 14-313 від 25.08.2014 року, навчався в Національної академії внутрішніх справ, та у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг.

Відповідно до наказу Національної академії внутрішніх справ від 21.06.2018 № 886 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки "Правознавство" та видано диплом бакалавра. Крім того, 21.06.2018 на момент завершення навчання, відповідач був ознайомлений з довідкою про вартість витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС (грошове, продовольче, медичне, речове забезпечення та оплата комунальних послуг). В довідці зазначена сума витрат у розмірі 83 773,16 грн. (вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят три грн. 16 коп.) та реквізити для сплати у разі порушення умов Договору.

Після закінчення навчання, відповідно до умов договору відповідача було направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.

07.06.2019 на адресу Національної академії внутрішніх справ супровідним листом ГУНП в Хмельницькій області від 04.06.2019 року № 2473/121/12/01-2019 надійшла інформація, що наказом ГУНП в Хмельницькій області від 27.05.2019 № 152 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.

Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції на момент існування правовідносин) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 та п. 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок відшкодування), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (чинної на момент закінчення навчання Відповідачем), відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням: оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Відповідно до п. 5, 6 Порядку відшкодування, передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається строк тривалістю 30 діб для відшкодувати МВС витрати у добровільному порядку. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Тобто, законодавством передбачений 30-денний термін з моменту звільнення зі служби особи для добровільного відшкодування витрат.

Проте, після звільнення відповідача грошові кошти від відповідача до Національної академії внутрішніх справ не надходили, як і будь-які звернення щодо добровільної сплати боргу або способів його сплати (розстрочення суми заборгованості тощо). При цьому, як зазначено вище відповідач був ознайомлений із сумою витрат та реквізитами для їх сплати в добровільному порядку.

Відповідно п. 8 Порядку для досудового врегулювання спору Національної академії внутрішніх справ було надіслано відповідачу претензію з повідомленням про суму витрат, пов`язаних з утриманням в НАВС та пропозицією добровільно їх відшкодувати.

Згідно з п. 4.4. Договору та п. 6 Порядку відшкодування особами витрат, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

26.02.2021 року, а згідно штампу вхідної кореспонденції Нетішинського міського суду Хмельницької області 10.03.2021 року, Національна академія внутрішніх справ в межах строку позовної давності та відповідно до норм ЦПК України (ст.ст. 526, 610, 611, 623, 625) звернулась до місцевого загального суду (Нетішинський міський суд Хмельницької області) з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості.

09.04.2021 Нетішинським міським судом Хмельницької області винесено рішення про задоволення позовних вимог Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 , про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості.

29.04.2021 відповідач звернувся до Хмельницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.04.2021.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.04.2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення - провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості - закрити.

Постанова Хмельницького апеляційного суду від 22.06.2021 була надіслана на електронну адресу Національної академії внутрішніх справ 24.06.2021 (вх. № 3564).

В постанові суд зазначив, що Національної академії внутрішніх справ має право звернутись протягом 10 днів з дня отримання постанови до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

24.06.2021 Національною академією внутрішніх справ було направлено до Хмельницького апеляційного суду заяву про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05.07.2021 року у справі № 679/330/21 заяву Національної академії внутрішніх справ про передачу справи за встановленою юрисдикцією - задоволено та передано дану справу до Хмельницького окружного адміністративного суду як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Ухвалою суду від 02.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 вирішено позовну заяву Національної академії внутрішніх справ, залишити без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом:

1. подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено;

2. надання доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду.

Позивач надав суду відповідну заяву, в якій зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 30.03.2020 р. у справі № 826/10808/18, провадження №К/9901/9958/19) правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Колегія суддів Верховного Суду у зазначеній вище справі, проаналізувала, факт звернення позивача до суду з позовом уперше, тривалість розгляду справи (в порядку цивільного судочинства), а також звернення позивача до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства (після закриття провадження у справі у зв`язку з неналежністю розгляду спору в порядку цивільного судочинства), зазначивши, що у своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Отже, на думку позивача, правовою позицією Верховного Суду встановлено, що зміна судової практики щодо юрисдикції справ не повинна бути перешкодою для доступу до адміністративного суду, та зазначено, що суди попередніх інстанцій помилково оцінили наведені позивачем обставини пропуску строку звернення до суду, як неповажні, для його поновлення.

З огляду на викладене, позивач зазначає, що він пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , з поважних причин через об`єктивні перешкоди, які не залежали від його волі.

Надаючи правову оцінку поважності причин пропуску звернення з даним позовом до суду, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абз1. ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може, встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено ст.123 КАС України.

Як передбачено ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №824/284/19-а, у постанові від 16.07.2020 у справі №240/2810/19.

Як вбачається з матеріалів справи з відповідним позовом позивач звернувся 10.03.2021, тобто з пропуском місячного строку на звернення до суду.

Позивач вказує, що підставою для поважності пропуску звернення до суду є те, що Великою Палатою Верховного Суду змінено судову практику щодо юрисдикції розгляду такої категорії справ, що було відображено в постанові від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16. Зауважено, що на момент відрахування позивача спори цієї категорії справ вирішувались в порядку цивільного судочинства, із встановленим строком позовної давності в три роки.

Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з цим позовом у встановлені КАС України строки.

Суд не погоджується з доводами позивача, що на момент відрахування відповідача з навчального закладу спори даної категорії вирішувались в порядку цивільного судочинства із встановленим терміном позовної давності три роки, також з огляду на те, що у вищезазначених постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що до правовідносин, які стосуються проходження публічної служби слід застосовувати місячний строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Позивач у даній справі мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду адміністративної юрисдикції з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

У позовній заяві, з якою позивач первинно звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області, вказується про те, що 07.06.2019 на адресу НАВС надійшла інформація від ГУНП в Хмельницькій області про те, що наказом ГУНП в Хмельницькій області від 27.05.2019 №152 о/с ОСОБА_1 звільнено із служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту.

При цьому, з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 10.03.2021, тобто із значним пропуском строку звернення до суду.

Також у позовній заяві є посилання на те, що відповідачу надсилалась претензія про добровільне відшкодування коштів до 31.05.2020.

Однак, навіть із врахуванням цієї обставини, строк звернення до адміністративного суду значно пропущений.

Суд звертає увагу на те, що висновок щодо предметної юрисдикції даної категорії справ зроблено ще у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16. Аналогічний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо предметної юрисдикції даної категорії справ також викладено 13.03.2019 в постанові по справі №723/18/17, про що позивачу не могло бути не відомо.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Також, суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Крім того, у рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не надано суду належних обгрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статями 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський