Справа № 420/2072/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2072/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, в якому просить:

визнати протиправною відмову Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-07/324 від 17.12.2021 у видачі містобудівних умов та обмежень на розробку об`єкта будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе;

зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради скласти та надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмежень на розробку об`єкта будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе.

В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що враховуючи вимоги визначені ч.3 ст. 29 Вихідні дані, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" позивач підготував відповідний пакет документів та керуючись ст.9 ЗУ "Про адміністративні послуги" направив його 4 грудня 2021 року до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради, що розташований м. Одеса, вул. Косовська, 2Д. Надання позивачем вказаних документів підтверджується заявою на надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та описом документів, що надано до ЦНАПу за №Ф1-327786-ф/л від 04.12.2021. Проте, отримав відмову від відповідача у видачі містобудівних умов та обмежень, викладену у листі за № 01-07/324 від 17.12.2021 року.

Наполягаючи на тому, що пакет документів, поданий відповідачу відповідає вимогам законодавства в повному обсязі, позивач не погоджується з діями відповідача, вважає, що Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради не мав права відмовляти у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з відсутністю визначеної чинним законодавством підстави для такої відмови, що свідчить про відсутність у відповідача можливості вибору конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд та наявність обов`язку надати містобудівні умови та обмеження.

На підстави викладеного позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого Департамент не визнає дану позовну заяву, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що звернення позивача, надійшло на адресу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради без повного пакета документів, а саме в пакеті документів відсутні:

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 зі штампом геослужби м. Одеси, в об`ємі достатньому для розгляду, яка виконана не пізніше, ніж за рік до моменту подачі документів;

згода власників всіх суміжних землекористувачів та власників житлових будинків, нежитлових будівель та споруд, розміщених суміжно та на суміжних земельних ділянках, які не заперечують проти нового будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе;

згода власників житлових будинків, вікна яких орієнтовані на об`єкт проектування та які не заперечують проти нового будівництво двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе.

Також позивачу у оскаржуваній відповіді Департаменту було зазначено, зокрема, на те, що зазначений вид будівельних робіт, потягне за собою відповідні навантаження на конструктивну схему, усіх інших прилеглих будинків, будівель та споруд, розташованих суміжно з об`єктом проектування та на існуючу забудову в цілому. Технічний висновок про проведене обстеження зазначених конструктивних частин, та про можливість виконання такого роду будівельних робіт, у розглянутому пакеті документів також був відсутній.

У складі намірів забудови також був відсутній розрахунок освітлення та інсоляції об`єкту нового будівництва, а також тих, що розміщені суміжно на суміжних земельних ділянках, відповідно ДБН В.2.5-28-2018 «Природне і штучне освітлення», з вимогами ДСТУ-Н Б В.2.2-27:2010 «Будинки і споруди. Настанова з розрахунку інсоляції об`єктів цивільного призначення», а також розрахунок впливу та захисту від шуму прилеглих житлових будинків, будівель та споруд, дачних будинків розташованих на суміжних земельних ділянках, відповідно ДБН В 1.1- 31:2013 «Захист територій, будинків і споруд від шуму» та п. 14.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Департаментом було рекомендовано, з метою виключення спірних питань з будівництва об`єкту та незалучення департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради у судові справи в якості третіх осіб, проектні рішення з проектування об`єкту, узгодити з власниками будинків, будівель та споруд, розташованих суміжно та на суміжних земельних ділянках, з власниками та/або користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих суміжно з об`єктом будівництва/реконструкції, і/або балансоутримувачами житлових будинків та/або ОСББ.

Проектування вхідного вузла з вхідною групою до об`єкту нового будівництва рекомендовано було виконати відповідно з вимогами п.п. 5.9 та 5.10 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та п. 6.1.1 ДБН В.2.2-40:201 8 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення». Передбачити тамбур, при зовнішньому вході до об`єкту нового будівництва глибиною не менше 1,5 м, для теплового і вітрового захисту відповідно до п. 5.9 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та п. 6.1.7 ДБН В.2.2-40:201 8 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення».

Таким чином, представник відповідача стверджує, що замовником не був наданий повний, передбачений чинним законодавством пакет документів. У зв`язку з чим, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради не мав законних підстав для видачі містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкту.

З огляду на викладене, представник відповідача зазначає, що враховуючи відсутність, повного передбаченого чинним законодавством пакета документів, невідповідності даних у наданих документах, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради не мав законних підстав для надання містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

29.03.2022 року від представник позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначає про безпідставність вимоги відповідача, викладеної у листі - відмові щодо виконання обов`язкового розрахунку інсоляції в складі містобудівного розрахунку.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 04.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся через Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради з заявою про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, яка зареєстрована за №Ф1-327786-ф/л.

Відповідно до опису вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги, представником ОСОБА_1 - Мандриченко Ж.В. подано:

Заява суб`єкта звернення про надання адміністративної послуги, встановленого зразка, заповнена належним чином;

Копія документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою;

Викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

Витяг з Державного земельного кадастру;

Містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, з основними параметрами об`єкта;

Документ, що підтверджує повноваження особи.

Листом від 17.12.2021 року №01-07/324 Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради надано відповідь, в якій вказано, що Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради розглянуто заяву від 04.12.2021 р., реєстраційний номер Ф1-327786-ф/л, яка надійшла через центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради (вх. ДАМ від 06.12.2021 р. № 01-07/324), з питання щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки кадастровий номер: :50:004:0301 на об`єкт: «Нове будівництво двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0301».

В межах компетенції департаменту повідомлено, що відповідно до Генерального плану м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 р. № 6489-VI, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :50:004:0301), розміщена на території житлово-громадської забудови, в зоні дачної забудови з можливим переведенням у одноквартирну житлову забудову, за межами території Центрального історичного ареалу міста Одеси, за межами комплексної охоронної зони історичного центру міста, та відповідно зі схемою проектних планувальних обмежень Генерального плану м. Одеси - знаходяться в межах водоохоронної зони моря і лиманів, пропозиції якої наведені у Генеральному плані. Розрахунковий період реалізації планувальних рішень Генерального плану - 15-20 років.

Згідно з «Детальним планом території у межах вулиць: Посмітного, Тінистої, Сонячної, Генуезької, Піонерської та Гагарінського плато в м. Одесі», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 р. № 3905-VI, земельна ділянка розташована в зоні - Ж-1 - зона індивідуальної житлової забудови.

Відповідно до положень плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради 19.10.2016 р. № 1316-VII, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :50:004:0301), розміщена на території, яка знаходиться в зоні - Ж-1, в зоні садибної житлової забудови, яка призначена для розташування садибної забудови, одноквартирних житлових будинків із земельними ділянками та зблокованих одно-двоквартирних житлових будинків на суміжних ділянках. Зона формується, в основному, та території існуючої сельбищної зони міста та в районах в межах сельбищних територій міста, передбачених містобудівною документацією під такий вид забудови. Переважним видом використання території є розміщення житлових будинків садибного типу та блокованих житлових будинків на 2 сім`ї, розміщені в межах водоохоронної зони моря і лиманів, пропозиції яких наведені у Генеральному плані.

Також в листі зазначено, що відповідно до ч. 3. ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зміни в який були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України по удосконаленню містобудівної діяльності», та набули чинність 10.06.2017 р., містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

витяг із Державного земельного кадастру.

Містобудівною документацією на місцевому рівні є: генеральний план міста, зонінг, «Історико-архітектурно опорний план, проект зон охорони, визначення границь історичних ареалів», який затверджений наказом Міністерства культури та туризму України від 20.06.2008 р. № 728/0/16-08 та увійшов у склад Генерального плану м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015 р. № 6489-VI та ДПТ.

Відповідно до ч. 4. ст. 29 Закону, однією з підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є неподання визначених ч. 3 ст. 29 Закону документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Слід зазначити, що окрім вказаної ст. 29 Закону, при розгляді намірів забудови, департамент керується ст. 13, 29 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Положенням про департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради», затвердженим рішенням Одеської

міської ради від 17.03.2021 р. № 138-VIII, а також діючими ДБН, які є підзаконними актами держави, та Листом-роз`ясненням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.02.2012 р. № 7/14-1575.

Дане звернення, надійшло до департаменту без повного пакету документів, необхідних для розгляду питання видачі містобудівних умов та обмежень.

Розглянувши матеріали, надані позивачем на розгляд департаменту, встановлено, що в пакеті документів відсутні:

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 зі штампом геослужби м. Одеси, в об`ємі достатньому для розгляду, яка виконана не пізніше, ніж за рік до моменту подачі документів;

згода власників всіх суміжних землекористувачів та власників житлових будинків, нежитлових будівель та споруд, розміщених суміжно та на суміжних земельних ділянках, які не заперечують проти нового будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе;

згода власників житлових будинків, вікна яких орієнтовані на об`єкт проектування та які не заперечують проти нового будівництво двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе.

Відповідачем в листі зазначено, що наданими намірами забудови, виконаними ТОВ «АРХІТЕКТОР- ПРОЕКТ» директор Кльоб О.В.; головний інженер проекту: ОСОБА_2 - кваліфікаційний сертифікат Серія АР № 015205 (інженер-проектувальник) передбачено проектування об`єкту: «Нове будівництво двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0301».

Розглянувши наміри забудови, а саме план на відм. -2,800, план на відм. -0,000, план на відм. +4,350, план на відм. +7,350, план на відм. ті0,350, встановлено, що ескізними намірами планується будівництво не двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку), а зблокованої трьохповерхової будівлі готельного типу з мансардним поверхом, з окремими вхідними вузлами та спальними номерами на другому, третьому та мансардних поверхах, що суперечить цільовому призначенню земельної ділянки, зазначеному у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-51 0 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також планувальним рішенням Генерального плану м. Одеси та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Відповідно до положень плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради 19.10.2016 р. № 1316-VII, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: :50:004:0301), розміщена на території, яка знаходиться в зоні - Ж-1, в зоні садибної житлової забудови, яка призначена для розташування садибної забудови, одноквартирних житлових будинків із земельними ділянками та зблокованих одно-двоквартирних житлових будинків на суміжних ділянках. Зона формується, в основному, та території існуючої сельбищної зони міста та в районах в межах сельбищних територій міста, передбачених містобудівною документацією під такий вид забудови. Переважним видом використання території є розміщення житлових будинків садибного типу та блокованих житлових будинків на 2 сім`ї. Допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження) підприємства громадського харчування.

Тобто, діючою містобудівною документацією розміщення підприємств громадського харчування не передбачається у переважних видах використання території Ж-1 в зоні садибної забудови.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :50:004:0301 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :50:004:0301, місце розташування: АДРЕСА_1 , 18/Ж - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Розглянувши надані наміри забудови (містобудівний розрахунок), встановлено, що в графічній частині відсутні: генеральний план, виконаний на відкоректованій топогеодезической підоснові в М 1:500 зі штампом геослужби м. Одеси, в об`ємі достатньому для розгляду, яка виконана не пізніше, ніж за рік до моменту подачі документів у відповідності с п. 4.13 ДБН А.2.1-1-2014 «Інженерні дослідження для будівництва» (даний ДБН, як і інші, є підзаконним актом Держави); опорний план М 1:500 зі штампом геослужби м. Одеси.

Також зауважено, що зазначений вид будівельних робіт, потягне за собою відповідні навантаження на конструктивну схему, усіх інших прилеглих будинків, будівель та споруд, розташованих суміжно з об`єктом проектування та на існуючу забудову в цілому. Технічний висновок про проведене обстеження зазначених конструктивних частин, та про можливість виконання такого роду будівельних робіт, у розглянутому пакеті документів відсутній.

У складі намірів забудови відсутній розрахунок освітлення та інсоляції об`єкту нового будівництво, а також тих, що розміщені суміжно на суміжних земельних ділянках, відповідно ДБН В.2.5-28-2018 «Природне і штучне освітлення», з вимогами ДСТУ-Н Б В.2.2-27:2010 «Будинки і споруди. Настанова з розрахунку інсоляції об`єктів цивільного призначення», а також розрахунок впливу та захисту від шуму прилеглих житлових будинків, будівель та споруд, дачних будинків розташованих на суміжних земельних ділянках, відповідно ДБН В 1.1- 31:2013 «Захист територій, будинків і споруд від шуму» та п. 14.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Рекомендовано, з метою виключення спірних питань з будівництва об`єкту та незалучення департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради у судові справи в якості третіх осіб, проектні рішення з проектування об`єкту, узгодити з власниками будинків, будівель та споруд, розташованих суміжно та на суміжних земельних ділянках, з власниками та/або користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих суміжно з об`єктом будівництва/реконструкції, і/або балансоутримувачами житлових будинків та/або ОСББ.

Проектування вхідного вузла з вхідною групою до об`єкту нового будівництва виконати відповідно з вимогами п.п. 5.9 та 5.10 ДБН В.2.2- 15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та п. 6.1.1 ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення». Передбачити тамбур, при зовнішньому вході до об`єкту нового будівництва глибиною не менше 1,5 м, для теплового і вітрового захисту відповідно до п. 5.9 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» та п. 6.1.7 ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення».

В листі вказано, що враховуючи вищевикладене, департамент не має підстав для видачі містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0301.

Департаментом зазначено, що вважається за необхідне надати запитувані вище документи та відкоригувати та допрацювати наміри забудови по зауваженням департаменту, зазначеним вище, після чого департамент повернеться до розгляду питання щодо надання містобудівних умов та обмежень на проектування нового будівництво об`єкту за вказаною вище адресою.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № №3038-VI) визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №3038-VI містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією

За приписами пункту 7 частини першої статті 2 Закону № 3038-VI планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів.

Згідно із статтею 26 Закону № 3038-VI суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

За приписами частини першої статті 29 Закону №3038-VI основними складовими вихідних даних є, у тому числі, містобудівні умови та обмеження.

Згідно із частиною третьої статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Судом встановлено, що разом із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень позивач подав наступні документи:

1. Заява суб`єкта звернення про надання адміністративної послуги, встановленого зразка, заповнена належним чином;

2. Копія документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою;

3. Викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4. Витяг з Державного земельного кадастру;

5. Містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, з основними параметрами об`єкта;

6. Документ, що підтверджує повноваження особи.

Відповідач стверджує, що позивачем разом із заявою про видачу містобудівних умов документи, визначені частиною третьої статті 29 Закону №3038-VI, подані не в повному обсязі.

За приписами частини 6 статті 29 Закону №3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Частиною 4 статті 29 Закону №3038-VI передбачено, що підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Так, відповідач відмовляючи у наданні ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень зазначив, що в пакеті документів відсутні:

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 зі штампом геослужби м. Одеси, в об`ємі достатньому для розгляду, яка виконана не пізніше, ніж за рік до моменту подачі документів;

згода власників всіх суміжних землекористувачів та власників житлових будинків, нежитлових будівель та споруд, розміщених суміжно та на суміжних земельних ділянках, які не заперечують проти нового будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе;

згода власників житлових будинків, вікна яких орієнтовані на об`єкт проектування та які не заперечують проти нового будівництво двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе.

Проте, частиною 3 ст. статті 29 Закону №3038-VI не передбачено надання документів зазначених відповідачем у листі від 17.12.2021 року №01-07/324.

Разом з тим, в листі Департаменту зазначено про невідповідність намірів забудови, що є самостійною підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень.

Так, відповідачем стверджується, що ескізними намірами планується будівництво не двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку), а зблокованої трьохповерхової будівлі готельного типу з мансардним поверхом, з окремими вхідними вузлами та спальними номерами на другому, третьому та мансардних поверхах, що суперечить цільовому призначенню земельної ділянки, зазначеному у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-51 0 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також планувальним рішенням Генерального плану м. Одеси та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства (абзац другий частини другої статті 24 Закону № 3038-VI).

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (частина перша статті 25 Закону № 3038-VI).

У відповідності до ч.2 ст.24 Закону № 3038-VI, зміна функціонального призначення територій не тягне за собою зміну припинення права власності чи користування земельними ділянками, які передані у власність (користування) до встановлення нового функціонального призначення територій, а тому забудова ділянок здійснюється в межах їх цільового використання.

Однак, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо віднесення об`єктів будівництва до будівлі готельного типу, а не до житлових будинків, як зазначено позивачем та в містобудівному розрахунку, що є наслідком невідповідності використання земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки такий висновок відповідачем зроблено виключно на власних припущеннях.

Стосовно доводів відповідача, що у складі намірів забудови відсутній розрахунок освітлення та інсоляції об`єкту нового будівництво, а також тих, що розміщені суміжно на суміжних земельних ділянках.

Як вірно зазначив представник позивача, у відповідності до Листа-роз`яснення міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 02.02.2012 № 7/14-1575 містобудівний розрахунок є однією з форм викладення інвестиційних намірів замовника (забудовника), який дає можливість органу місцевого самоврядування перед прийняттям рішення щодо надання містобудівних умов та обмежень надати їм оцінку з точки зору відповідності будівельним нормам, правилам та затвердженій містобудівній документації.

Містобудівний розрахунок не є стадією проектування і розробляється та надається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва та його техніко-економічні показники (назва об`єкта, очікувані поверховість, площа забудови, загальна площа об`єкта, відповідність щільності забудови (при житловому будівництві) та інша інформація, яка, на думку інвестора, дає повне уявлення про його наміри).

Містобудівний розрахунок не підлягає погодженню з органами місцевої влади.

На підставі вищенаведеного - розділ щодо розрахунку інсоляції житлових будинків та споруд повинен бути включений у проектну документацію усіх стадій проектування. З урахуванням того, містобудівний розрахунок не є стадією проектування, а також його склад визначений законом - розрахунок освітлення та інсоляції не виконується.

Крім того, суд зазначає, що з аналізу наведених вище норм слідує, що відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви повинен прийняти одне з можливих рішень, зокрема, про надання містобудівних умов та обмежень або про відмову у їх наданні з відповідним обґрунтування. Водночас підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень визначені в ч. 4 ст. 29 Закону №3038-VI. Інших підстав містобудівним законодавством не закріплено.

Таким чином, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.12.2021 року, поданої до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради з метою одержання містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки, містобудівним законодавством визначено обов`язок відповідача розглянути заяву у встановлені законом строки та прийняти одне з двох видів рішення - надати запитувані містобудівні умови та обмеження або відмовити в їх наданні.

З наявних в матеріалах доказів судом встановлено, що позивачем для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки було подано зазначені в ч.3 ст. 29 Закону №3038-VI.

Зважаючи на допущені відповідачем порушення при розгляді поданої позивачем заяви про надання містобудівних умов та обмежень, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову у спосіб визначений позивачем.

Стосовно наданого до суду висновку №14-02/22-1 від 14.02.2022 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Так, позивачем до суду наданий висновок експерта №14-02/22-1 від 14.02.2022 року, складений експертом Найдьоновим І.В., відповідно до якого експерт дійшов висновку, що Об`єкт «Нове будівництво двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :50:004:0301», відображений у намірах забудови, виконаними ТОВ «АРХІТЕКТОР - ПРОЕКТ» директор Кльоб О.В.; головний інженер проекту: ОСОБА_2 - кваліфікаційний сертифікат Серія АР № 015205 є житловим будинком, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

При цьому, суд вважає необґрунтованими зауваження представника відповідача щодо неможливості прийняття судом в якості доказів даного висновку експерта, оскільки подання таких видів доказів прямо передбачене КАС України. При цьому, висновок експерта складено стосовно будівлі, стосовно якої складено містобудівний розрахунок, до якого відповідачем висловлено зауваження.

Разом з тим, відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо встановлення судового контролю.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №235/7638/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем заявлено одну позовну вимогу основну та 1 похідну вимогу, яка є вимогою зобов`язального характеру. Таким чином, ставка судового збору за подання даного адміністративного позову складає 992,40 грн.

При цьому, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн, тобто в більшому розмірі.

Таким чином, враховуючи те, що судом задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , слід стягнути з Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача суму судового збору у розмірі 992,40 грн відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Стосовно витрат на професійну правову допомогу.

Частинами 1, 2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18

Слід зазначити, що представник позивача в адміністративному позові просив здійснити розподіл судових витрат. Орієнтовна сума витрат позивача на правову допомогу зазначена в розмірі 27700,00 грн.

Представником позивача додано витяг з договору про надання правової допомоги №25/1-22 від 25.01.2022 0.0..1.

Згідно наданого до суду детального опису робіт (наданих послуг), та розрахунку вартості професійної правничої допомоги в рамках виконання умов Договору про надання професійної правничої допомоги Договір №25/1-22 від « 25» січня 2022 року, укладеного між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Мандриченко Ж.В., останньою надаються такі послуги:

Зустріч з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення (усна консультація), а саме: надання юридичних послуг, зокрема, по справі за позовною заявою про визнання права особистої приватної власності в порядку спадкування за законом - 1700,00 грн (2 год.).

Вивчення документів, що наданні клієнтом, відповідних нормативних актів та аналіз судової практики. Письмовий аналіз справи. - 6000,00 грн (4 год.)

Підготовка та направлення позову до суду - 6000,00 грн (4 год.)

Складання відповіді на відзив, надання клопотань та юридичний аналіз матеріалів справи - 5000,00 грн (5 год.)

Контроль за рухом справи протягом всього процесу - 1000,00 грн

Замовлення експертизи щодо об`єкту дослідження - приблизна вартість 8000,00 грн.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від відповідача не надходило.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 27700,00 грн. є необґрунтованим та непропорційною до предмета спору та складності справи, а також з огляду на те, що наразі відсутні докази щодо здійснення супроводу в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене, категорію справи та те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, без необхідності надання додаткових доказів, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 4000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Щодо витрат на замовлення експертизи, суд зазначає, що для призначення експертизи у справі має існувати реальна потреба для з`ясування обставин, що мають значення для справи та які, при цьому, відносяться до спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.

Предметом даної справи є встановлення правомірності дій та рішень відповідача. При цьому, жодні перешкоди в дослідженні даного питання та надання йому оцінки з урахуванням наданих сторонами доказів при прийнятті рішення у даній справі відсутні.

Отже, надання до суду експертного висновку жодним чином не впливає на результат розгляду справи, а тому відсутні підстави для віднесення витрат на замовлення експертизи до таких, які підлягають компенсації.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо відмови у видачі містобудівних умов та обмежень на розробку об`єкта будівництва двох зблокованих житлових будинків, один з яких пристосовано для особи з обмеженими можливостями (людина на інвалідному візку) та споруди кафе листом №01-07/324 від 17.12.2021.

Зобов`язати Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.12.2021 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради (, адреса:

Суддя П.П. Марин