Справа № 120/19411/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 квітня 2022 р. Справа № 120/19411/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування рішень та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

28.12.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач).

У позовній заяві позивачка просить скасувати рішення від 26.08.2021 № 195 та від 17.11.2021 № 262 про утримання надміру виплачених сум пенсій та повернути неправомірно утримані суми пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з 1996 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком.

Позивачка зазначає, що в серпні та жовтні 2021 від відповідача надійшли листи у яких повідомлено, що у зв`язку із неповідомленням про працевлаштування виникла переплата пенсії (індексації) в сумі 7460,80 грн. за період з 01.01.2020 по 31.08.2021 та в сумі 1903,49 грн. за період з 01.12.2018 по 30.09.2021 та запропоновано добровільно повернути суми переплати.

З метою з`ясування всіх обставин, позивачка 11.10.2021 звернулася до відповідача з відповідною заявою.

Листом відповідача від 11.11.2021 позивачку повідомлено, що Головним управлінням прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 26.08.2021 № 195.

Також позивачка вказала, що 17.11.2021 відповідачем прийнято друге рішення № 262 про утримання надміру виплачених сум пенсій, яким встановлено суму переплати 1903,49 грн. за період з 01.12.2018 по 30.09.2021 у зв`язку із неповідомленням про працевлаштування.

Позивачка вважає, що рішення від 26.08.2021 № 195 та від 17.11.2021 № 262 є протиправними та підлягають скасуванню, а тому з метою захисту своїх прав та інтересів звернулася до суду із цим позовом.

Мотивуючи неправомірність спірних рішень позивачка зазначає, що 20.09.2018 між нею та ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" укладено цивільно-правову угоду № 938421. На підставі угоди за виконану роботу отримала винагороду. Однак акцентує увагу на тому, що відомості про вказану угоду та отриманий нею дохід були у розпорядженні Головного управління, крім того вважає, що отримання доходу згідно договору цивільно - правового характеру не є підставою для висновку про переплату пенсії яку вона отримує.

Ухвалою від 30.12.2021 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 262 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Витребувано за ініціативою суду у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 або її оригінал для дослідження судом та інші документи, що враховувалися при прийнятті оскаржених рішень від 26.08.2021 № 195 та від 17.11.2021 № 262 .

Також цією ж ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання позову - до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

24.01.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. У відзиві зазначено, що відповідно до пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання відповідної заяви згідно з цим Порядком.

Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2019 щодо зміни факту роботи на «працює». Зміна розміру пенсії у зв`язку з проведеним перерахунком з 01.02.2019 призвела до переплати пенсії за період з 01.01.2020 по 31.08.2021 на суму 7460, 80 грн.

В результаті чого, Головним управлінням було винесено рішення від 26.08.2021 № 195 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

В подальшому, позивачка 22.09.2021 звернулася до відповідача та для підтвердження тимчасового характеру праці надала договір про надання послуг від 20.09.2018 № 938421, що свідчить про перебування ОСОБА_1 , у трудових відносинах ще з більш раннього часу - з 21.09.2018.

У зв`язку з чим, відповідачем проведено перерахунок з 21.09.2018, що призвело до переплати пенсії за період з 01.12.2018 по 30.09.2021 на суму 1903,49 грн.

Тому, Головним управлінням було винесено рішення від 17.11.2021 № 262 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Відповідно до вимог частини 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За таких обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Додатково відповідач на виконання вимог ухвали суду від 30.12.2021 надав оригінал матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 для дослідження судом.

09.02.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивачка вважає твердження викладені у відзиві необґрунтованими.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, що затверджений Законом від 15.03.2022 № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб".

Відповідно до ст. 12 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою, другою статті 26 вказаного Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Тому, незважаючи на дію на території України воєнного стану, підстав для зупинення провадження у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене та враховуючи, що учасники справи до введення на території України воєнного стану скористалися своїм правом на подання заяв по суті справи та мали можливість їх подати у встановлені судом строки, суд доходить висновку про відсутність правових перешкод для ухвалення рішення у цій справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 1996 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком (арк. 1 пенсійної справи).

В серпні та жовтні 2021 від відповідача надійшли листи у яких зазначено, що у зв`язку із неповідомленням про працевлаштування у позивачки виникла переплата пенсії (індексації) в сумі 7460,80 грн. за період з 01.01.2020 по 31.08.2021 та в сумі 1903,49 грн. за період з 01.12.2018 по 30.09.2021 та запропоновано добровільно повернути суми переплати.

В подальшому, у відповідь на звернення, ОСОБА_1 повідомлено про прийняте Головним управлінням рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 26.08.2021 № 195 (а.с. 11) та рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 17.11.2021 № 262 (а.с. 10).

Цими рішеннями встановлено суму переплати пенсії у зв`язку із неповідомленням про працевлаштування, зобов`язано повернути надміру виплачені суми та роз`яснено, що у випадку ненадходження коштів, із пенсії проводитиметься відрахування переплачених сум в розмірі 20 % пенсії щомісячно.

У рішенні від 26.08.2021 № 195 вказано про початок процедури відрахувань із 01.10.2021, а в рішенні від 17.11.2021 № 262 - із 01.01.2022.

Із довідки від 07.12.2021 № 0200-0402-8/80220 встановлено, що відрахування із пенсії позивачки розпочато із жовтня 2021 року (а.с. 20).

Нормативною підставою для прийняття вказаних рішень, що стали предметом оскарження, зазначено ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а фактичною підставою став висновок Головного управління про зловживання ОСОБА_1 при отриманні пенсії. Це зловживання, за словами відповідача, полягало у неповідомленні позивачкою орган Пенсійного фонду про її працевлаштування у ТОВ "Євролайф Україна ЛТД".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі за текстом Закон №1058-IV).

Пунктом 3 частини 2 статті 16 Закону №1058 - IV передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно з пунктом 2.21 Порядку №22-1 у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Статтею 50 Закону №1058-IV встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера (зокрема, неповідомлення про працевлаштування, реєстрацію як фізична особа-підприємець) або подання страхувальником недостовірних даних, що призвело до виплати сум пенсії в більшому розмірі, ніж потрібно було.

В ході судового розгляду встановлено, що підставою для прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми переплаченої пенсії слугувало те, що пенсійним органом виявлено факт неповідомлення пенсіонером орган пенсійного фонду про її працевлаштування, що призвело до безпідставного перерахунку пенсії та, як наслідок, її переплати.

Так, судом установлено, що 20.09.2018 між позивачкою та ТОВ «Євролайф Україна ЛТД» укладено договір цивільно-правового характеру № 938421. Із договору встановлено, що в обов`язки позивачки входило пошук можливих страхувальників. За період з 20.09.2018 по 21.11.2019 року позивачка отримала комісійну винагороду в сумі 2119,71 грн.

Стаття 626 Цивільного кодексу України, визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що цивільно-правові угоди регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові договори регулюються Кодексом законів про працю України.

Цивільно-правові договори укладаються про виконання певної роботи, яку працівник виконує самостійно і вичерпуються виконаною роботою (послугою, продукцією), тож цивільно-правовий договір розрахований на однократне застосування.

Основними ознаками цивільно-правового договору (угоди) є: - суб`єктами правовідносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи; - предмет договору - результат виконання робіт; - правила внутрішнього трудового розпорядку не поширюються на виконавця робіт за договором; - відносини між сторонами наказами не регулюються; - учасник угоди сам регулює процес виконання робіт; - оплата праці здійснюється на підставі акта виконаних робіт; - правові відносини регулюються нормами цивільного права.

За зобов`язаннями, які виникають із цивільно-правових угод не сплачуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та не заноситься запис до трудової книжки про прийняття на роботу.

Таким чином, враховуючи, що позивачка надавала послуги ТОВ «Євролайф Україна ЛТД» на підставі цивільно-правового договору, за що їй виплачувалася грошова винагорода, до складу трудового колективу працівників не входила, не підпадала під дію правил внутрішнього трудового розпорядку товариства, тому Головне управління дійшло помилкового висновку про її працевлаштування, як підставу повернення раніше виплачених сум пенсії.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 по справі 346/1040/17, Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.05.2020 по справі № 240/11447/19.

До того ж, є усталеним висновок Верховного Суду про те, що зловживання пенсіонера може проявлятися у поданні ним органу Пенсійного фонду завідомо недостовірних відомостей із метою отримання пенсійних виплат у розмірі більшому від того, що передбачений Законом. При розгляді цієї справи таких обставин не встановлено.

Натомість із сформованої станом на 23.09.2021 виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ), судом з`ясовано, що в Головного управління були наявними відомості про правові відносини позивачки із ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" (а.с. 23). Вказаний доказ додатково спростовує факт зловживань позивачки при отриманні пенсії та як і спростовує аргументи відповідача про неподання органу Пенсійного фонду України відомостей про відносини позивачки із ТОВ "Євролайф Україна ЛТД".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішень відповідача від 26.08.2021 № 195 та від 17.11.2021 № 262 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 .

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

З наведеного слідує, що пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Суд зауважує, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Проте, в даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, а тому підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.

Таким чином, враховуючи, що на підставі рішення від 26.08.2021 № 195 про утримання з позивачки суму пенсії в розмірі 7460,80 грн. та на підставі рішення від 17.11.2021 № 262 про утримання з позивачки суму пенсії в розмірі 1903,49 грн., із пенсії позивачки починаючи із жовтня 2021 року неправомірно відраховано частину суми призначеної пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити незаконно утримані суми пенсії підлягають задоволенню.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для повного задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що при відкритті провадження у справі суд задовольнив клопотання позивачки та ухвалою від 30.12.2021 відстрочив сплату судового збору ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною другою статті 133 КАС України передбачено, зокрема, що витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати на оплату судового збору в сумі 908,00 грн. належить стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.08.2021 № 195 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.11.2021 № 262 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 незаконно утриману на підставі рішень від 26.08.2021 № 195 та від 17.11.2021 № 262 пенсію.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович