Справа № 160/22987/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди навчання за професією в «Учбовому курсовому комбінаті об`єднання державних підприємств по видобутку вугілля» та в період навчання в ПТУ №41 м. Тернівка:
- з 01.09.1996 р. по 26.05.1997 рік ПТУ № 41 м. Тернівка за спеціальністю «електрослюсар підземний»;
- з 12.06.2000 року по 29.08.2000 року курси за спеціальністю «гірник підземний»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи за спеціальністю період проходження військової служби в лавах ВСУ за призовом з 28.05.1997 року по 13.11.1997 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , призначивши її відповідно до норм ст. 33 ч. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі пенсії за віком, яка розрахована відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику на якого поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» що зайнятий повний робочий день під землею з часу набуття права на пенсію, а саме з 08 жовтня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату недоотриманої пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з урахуванням раніше отриманих сум пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погодившись з нарахованим позивачем розміром пенсії, звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та виплату недоотриманої пенсії, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні такої пенсії було відмовлено з посиланням на недостатність страхового стажу.
Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
У відповідності до ч.1ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надійшов.
Відповідачем ухвалу суду від 29.11.2021 отримано 09.12.2021, що підтверджується розпискою представника.
Відповідно до ч. 6. ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності III групи, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .
Пенсія призначена позивачу в розмірі 50 відсотків пенсії за віком , обчисленої відповідно до ст. ст. 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач в позовній заяві зазначає, що 21.10.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та виплату недоотриманої пенсії з вини Пенсійного фонду.
За розрахунками відповідача страховий стаж позивача складає 33 роки 11 місяців 15 днів. (з 01.07.2000 по 12.08.2020 18 років 11 місяців 15 днів, за Списком №1 на підземних роботах -15 років).
Позивач вважає, що відповідачем не повністю зараховано пільговий стаж, що призвело до нарахування пенсії у меншому розмірі. Такі дії відповідача на переконання позивача є протиправними і такими, що порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до преамбули Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
За ч. 1 ст. 1 Закону №1788-ХІІ Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених Законом, врегульовані Законом України №1058-IV від 09.07.2003
«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV передбачено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності .
Особам з інвалідністю ІІІ групи пенсія по інвалідності призначається- 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону №1058-IV).
За приписами абз. 8 ч.2 ст. 33 Закону №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Відповідно до абз.3 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці , та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
За визначенням у ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV).
За ч.2. ст. 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Спірним є питання не зарахування відповідачем до пільгового стажу при призначенні пенсії періоду навчання з 01.09.1996 по 26.05.1997 і з 12.06.2000 по 29.08.2000 та період проходження строкової військової служби в лавах ЗСУ за призовом з 28.05.1997 по 13.11.1998.
Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
Відповідно до положень п. 2.2. Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;
відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
За пунктами 2.3., 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 2.12. Інструкції №58 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Таким чином, трудова книжка працівника є основним належним документом в підтвердження трудового стажу працівника.
За записами трудової книжки позивача встановлено, що в період з 01.09.1996 по 21.05.1997 ОСОБА_1 був переведений учнем електрослюсаря підземного Шахти ім. М.І. Сташкова та направлен в СПТУ №41 м. Тернівки для навчання по спеціальності "електрослюсар підземний" з відривом від роботи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Приписами п. 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
За ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема
д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
За визначенням у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» встановлено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема: професійно-технічне училище відповідного профілю; навчально-курсовий комбінат.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
За ч.1 ст. 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
На підтвердження навчання у Професійно-технічному училищі №41 м. Тернівки позивачем надано копію довідки Тернівського професійного гірничого ліцею №1236 від 04.11.2020, відповідно до якої рішенням екзаменаційної комісії від 19.05.1997 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацією електрослюсар підземний четвертого розряду. Диплом №010466 виданий 19.05.1997 реєстраційний номер 315. Позивач навчався на денному відділенні з 01.09.1996 по 26.05.1997.
Згідно наказу Міністерства освіти і науки України №141 від 19.03.2003 ПТУ-41 м. Тернівка реорганізовано в Тернівський професійний гірничий ліцей.
За записами трудової книжки 21.05.1997 ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з призовом до Збройних Сил України.
Відповідно до копії військового квитка позивача НОМЕР_1 він проходив військову службу з 28.05.1997 по 13.11.1998.
Записи трудової книжки не містять даних, що після закінчення навчання з 27.05.1997 позивач працював за набутою спеціальністю протягом повного робочого дня. Не підтверджують це і надані позивачем уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідальних записів у ній.
За записами трудової книжки позивач був прийнятий електрослюсарем підземним 3-го розряду ділянки підготовчих робіт Шахти ім. Сташкова Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» 24.05.1999. Тобто, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці.
У зв`язку з чим, суд вважає, що підстави для зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1996 по 26.05.1997 у ПТУ №41 м. Тернівка за спеціальністю "електрослюсар підземний» і періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах України з 28.05.1997 по 13.11.1998 -відсутні.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 12.06.2000 по 29.08.2000 на курсах за спеціальністю «прохідник» в Учбово-курсовому комбінаті об`єднання державних підприємств по видобутку вугілля, суд зазначає наступне.
Відповідно до записів трудової книжки 12.06.2000 позивач був направлений на курси прохідників УКК ГЗК «Павлоградвугілля» з відривом від виробництва.
20.07.2000 по 27.08.2000 позивач проходив виробничу практику по професії «прохідник».
Навчання позивача у вказаний період підтверджується також довідкою «Учбово-курсового комбінату ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №1714 від 19.11.2020.
Крім того, відповідно до наданої позивачем довідки ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» №684 від 20.11.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідальних записів у ній вбачається, що в період з 12.06.2000 (розпорядження №465к від 30.05.2000) по 19.07.2000 ОСОБА_1 працював в ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (ВСП Шахта ім. М.І. Сташкова) за наступними професіями (посадами):
-проходив курси з відривом від виробництва за професією «прохідник підземний» відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
-в період з 20.07.2000 (розпорядження №648к від 18.07.2000) по 27.08.2000 проходив виробничу практику прохідника підземного з повним робочим днем у шахті, отримував 100% тарифної ставки прохідника;
в період з 28.08.2000 (розпорядження №648к від 18.07.2000) по 29.08.2000 позивач проходив консультацію та екзамен в УКК.
Вказана професія «прохідник» відноситься до Списку №1 розділу 1 підрозділу 1 пункту а позиція 1010100а постанови КМУ №162 від 11.03.1994 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до записів трудової книжки 06.09.2000 ОСОБА_2 був переведений прохідником 5 розряду ділянки підготовчих робіт Шахти ім. Сташкова Павлоградського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля».
Враховуючи положення вищенаведеної ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», позивач має право на зарахування вищезазначеного періоду навчання до його пільгового стажу оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем переведення на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Оскільки відповідачем розрахунок пенсії відповідача було здійснено з урахуванням норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині - зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , призначивши її відповідно до норм ст. 33 ч. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі пенсії за віком, яка розрахована відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику на якого поширюється дія ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» що зайнятий повний робочий день під землею з часу набуття права на пенсію, а саме з 08 жовтня 2020 року та зобов`язання здійснити виплату недоотриманої пенсії по інвалідності.
Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.139,242-246,255,262,295 КАС України, суд, -
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона