Справа № 560/8693/21
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8693/21
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 19.11.2020 №471/0901 та №474/0901 Головного управління ДПС у Хмельницькій області про нарахування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 штрафних санкцій на загальну суму 14267 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управління ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 , з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним. Згідно з актом перевірки від 30.09.2020 №0282/22-01-09-01/ НОМЕР_1 встановлено, що здійснювалась торгівля алкогольними слабоалкогольними напоями в час доби, реалізація яких обмежена шляхом заборони їх реалізації. Також перевіркою виявлено факт реалізації та зберігання товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку за місцем реалізації та зберігання, а саме до перевірки не додано документи, що свідчать про облік товарів за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 3733,50 грн. За результатами розгляду акту перевірки відповідачем застосовано штрафні (фінансові) санкції та прийнято ППР від 19.11.20020 за продаж алкогольних напоїв особам у заборонений час доби та здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Вказує, що позивач не реалізовував та не зберігав товари, які не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання, а тому спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними, оскільки прийняті з порушеннями вимог Податкового кодексу.

Позивач вважає такі рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому останній зазначає, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на виконання наказу від 29.09.2020 №1950 "Про проведення фактичної перевірки", на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального проведено фактичну перевірку ОСОБА_1 .

Вказує, що перевірка проводилась за місцем здійснення господарської діяльності позивача, а саме в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначає, що перед початком проведення перевірки 30.09.2020 о 14:00 ОСОБА_1 вручено копію наказу від 29.09.2020 №1950 «Про проведення фактичної перевірки», пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки №1245, №1246 від 29.09.2020 та службові посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, що, відповідно, слугувало підставою для початку проведення такої перевірки.

Вказує, що в ході проведення фактичної перевірки позивача встановлено порушення вимог: - ч. 9 ст. 153 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481/95-ВР), Рішення сорок другої сесії Хмельницької міської ради № 32 від 17.06.2020, внаслідок порушення встановленого обмеження щодо продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання щороку у День знань; - п. 12 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме: на момент перевірки в реалізації знаходились товарно - матеріальні цінності, на загальну суму 3733,50 грн без підтверджуючих документів (накладних).

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 30.09.2020 №0282/22-01- 09-01/ НОМЕР_1 , який суб`єкт господарювання відмовився підписати, про що складено акт про відмову від підпису акта фактичної перевірки №082/22-01-09-01/ НОМЕР_1 .

Зазначає, що у встановлені законодавством терміни заперечення на акт перевірки від ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Хмельницькій області не надходило.

Вказує, що на підставі акта фактичної перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення: - від 19.11.2020 №471/0901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 6800 грн згідно абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення ч. 9 ст.15-3 Закону № 481/95-ВР; від 19.11.2020 №474/0901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 7467 грн згідно ст. 20 Закону №265/95-ВР за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що згідно наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 29.09.2020 №1950 "Про проведення фактичної перевірки", на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального проведено фактичну перевірку ОСОБА_1 .

Перевірка проводилась за місцем здійснення господарської діяльності позивача, а саме в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Перед початком проведення перевірки 30.09.2020 о 14:00 ОСОБА_1 вручено копію наказу від 29.09.2020 №1950 «Про проведення фактичної перевірки», пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки №1245, №1246 від 29.09.2020 та службові посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, що, відповідно, слугувало підставою для початку проведення такої перевірки.

В ході проведення фактичної перевірки позивача встановлено порушення вимог: - ч. 9 ст. 153 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481/95-ВР), Рішення сорок другої сесії Хмельницької міської ради № 32 від 17.06.2020, внаслідок порушення встановленого обмеження щодо продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання щороку у День знань; - п. 12 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме: на момент перевірки в реалізації знаходились товарно - матеріальні цінності, на загальну суму 3733,50 грн без підтверджуючих документів (накладних).

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 30.09.2020 №0282/22-01- 09-01/ НОМЕР_1 , який суб`єкт господарювання відмовився підписати, про що складено акт про відмову від підпису акта фактичної перевірки №082/22-01-09-01/ НОМЕР_1 .

Також, у встановлені законодавством терміни заперечення на акт перевірки від ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Хмельницькій області не надходило.

На підставі акта фактичної перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення: - від 19.11.2020 №471/0901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 6800 грн згідно абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення ч. 9 ст.15-3 Закону № 481/95-ВР; від 19.11.2020 №474/0901 про застосування штрафних санкцій в розмірі 7467 грн згідно ст. 20 Закону №265/95-ВР за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.75.1.3 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема пп.80.2.5, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.80.7 ст.80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 19.11.2020 №471/0901 суд враховує наступне.

Відповідно до ст.15-1 Закону №481/95-ВР, обмеження шкідливого впливу споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється шляхом реалізації правових (законодавчих), економічних, медичних та адміністративних заходів, а саме: пропаганди здорового способу життя, вільного від споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; включення до загальноосвітніх програм та професійних освітніх програм усіх навчальних закладів України незалежно від форми власності положень про шкідливий вплив споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів на організм людини, а також про переваги здорового способу життя; створення економічних та правових умов, що сприяють зменшенню споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; охорони права тих, хто не курить, жити в середовищі, вільному від тютюнового диму; інформування про шкоду надмірного споживання алкогольних напоїв та шкідливість вживання тютюнових виробів та про рівні вмісту смол та нікотину в димі сигарети; лікування алкогольної та тютюнової залежності; протидії незаконному ввезенню та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів; охорони фізичного здоров`я людини; пропаганди родинно-сімейних традицій та виховання здорової дитини.

Частиною 9 статті 15-3 Закону №481/95 встановлено, що сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Згідно пп.1.1.3 пп.1.1. п.1 Рішення сорок другої сесії Хмельницької міської ради № 32 від 17.06.2020 заборонено на території міста Хмельницького продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) щороку у День знань та оголошено його Днем тверезості.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року №463-IX освітній процес у закладах загальної середньої освіти організовується в межах навчального року, що розпочинається у День знань - 1 вересня, триває не менше 175 навчальних днів і закінчується не пізніше 1 липня наступного року.

Отже, День знань - це свято, яке відзначається щороку 1 вересня.

Суд зазначає, що в акті перевірки зазначено, що позивачем 01.09.2020 реалізовано 5 пляшок пива «Закарпатське» об`ємом 0,5 л. по ціні 16,50 грн. на загальну суму 82,50 грн. та 1 пляшку коньяку «Закарпатський» чотири зірки, об`ємом 0,5 л. вартістю 198 грн., що підтверджується витягом з АІС «Податковий блок» підсистеми «Чеки РРО».

А тому, позивачем порушено заборону встановлену Хмельницькою міською радою, щодо продажу алкогольних напоїв у День знань - 1 вересня, відповідно й порушено вимогу ч.9 ст.153 Закону №481/95.

Згідно абз.13 ч.2 ст.17 Закону №481/95 за порушення вимог статті 153 цього Закону до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 6800 гривень.

Щодо твердження позивача про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту продажу алкогольних напоїв під час обмеження, встановленого органом місцевого самоврядування, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу другого п.7 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі - продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Механізм передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів державної податкової служби для суб`єктів господарювання, що використовують РРО встановлено «Порядком передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України, від 08.10.2012, № 1057 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1744/2205.

Згідно п. 1.5 вказаного Порядку, суб`єкти господарювання, які використовують РРО, що створюють КСЕФ, та/або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні забезпечити передачу до сервера обробки інформації електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці у пам`яті РРО або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Система зберігання і збору даних РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних системи обліку даних РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами національної системи масових електронних платежів (пункт 2.2. Порядку № 1057).

Враховуючи викладене, відомості з інформаційної системи «Податковий блок» підсистеми «Чеки РРО» є по суті електронними копіями розрахункових документів, які суб`єкти господарювання, які використовують РРО подають до органу ДПС. При цьому, такі електронні копії розрахункових документів надходять виключно з РРО, що зареєстровані за суб`єктами господарювання, шляхом передачі до органу Державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку зі збереженням їх цілісності та незмінності.

А тому, в даному випадку відомості ІС «Податковий блок», що є додатком до акту фактичної перевірки від 30.09.2020 №0282/22-01-09-01/ є достовірними, самостійними та достатніми доказами, які підтверджують операції з реалізації пива та алкогольних напоїв 01.09.2020, оскільки вони отримані у передбачений чинним законодавством спосіб зі збереженням цілісності та незмінності даних.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 19.11.2020 №474/0901 суд враховує наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95 визначено, що суб`єкт господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язаний вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Абзацом другим п.12 ст. 3 Закону №265/95 на суб`єкта господарювання покладений обов`язок надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Як уже зазначалося, в ході проведення перевірки встановлено порушення вимог п.12 ст. 3 Закону 265/95, а саме: на момент перевірки в реалізації знаходились товарно - матеріальні цінності, перелік яких зазначено у відомостях про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 30.09.2020, що є додатками №1, №2 та №3 до акту перевірки, на загальну суму 3733,50 грн. без підтверджуючих документів (накладних).

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Обов`язок зберігання первинних документів визначений ПК України. Так, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (п.44.1 ст.44 ПК України).

Слід зауважити, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено судом під час перевірки, позивачем не надавалися документи, що підтверджують придбання (походження) товарно-матеріальних цінностей у постачальників на загальну суму 3733,50 грн., також позивач не скористався своїм правом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують походження товару (абз 2 п. 44.7 ПК України).

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Суд зазначає, що жодних документів, які підтверджують придбання (походження) товарно - матеріальних цінностей у постачальників на загальну суму 3733,50 грн як під час проведення перевірки, так і до суду позивачем не надано, а твердження про відмову у прийнятті таких документів не відповідає дійсності і не підтверджено жодними доказами.

А тому суд вважає, що відповідач правомірно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.11.2020 №471/0901 та №474/0901, на підставі висновків акта перевірки, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваних рішень, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, отже приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 19.11.2020 №471/0901 та №474/0901 відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому такі рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.11.2020 №471/0901 та №474/0901 - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук