Справа № 420/18788/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/18788/21

Категорія: 108000000 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 22.11.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року Головного управління Пенсійного фонду (далі - ГУПФ) України в Одеській області звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса)) про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень (далі - ВПВР) УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) від 22 вересня 2021 року ВП №66286123 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що включив нараховані суми пенсій до реєстру судових рішень та поставив стягувача у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, а також за умов відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів відповідач прийшов до помилкового висновку щодо невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів без поважних причин.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження №66286123 з виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання позивача здійснити нарахування та виплату пенсії. Станом на 22 вересня 2021 року позивач вимоги виконавчого листа не виконав в повному обсязі, а саме не здійснив виплату стягувачу доплату за період з 13 грудня 2019 року по 30 вересня 2020 року у сумі 46 593,45 грн. Оскільки, позивач не надав жодних доказів в підтвердження відсутності коштів для погашення заборгованості, в т.ч. витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та не зазначив які заходи він вживає для вирішення питання щодо виділення коштів, відповідач на законних підставах здійснив дії, спрямовані на виконання судового рішення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову ГУПФ України в Одеській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції не врахував того факту, що не виплата вказаної доплати ГУПФ України в Одеській області мала місце у зв`язку із відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на цю мету. З приводу виплати виниклої доплати, апелянт звертає увагу на наступне - органи Пенсійного Фонду України фінансують види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету в межах виділених асигнувань. Пенсія призначена по Закону України "Про прокуратуру" виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. Черговість виконання рішень суду визначається датою їх надходження до боржника;

- ГУПФ України в Одеській області включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії. Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на позивача. Виплата нарахованої доплати за період з 13 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року в сумі 46 593,45 грн. буде здійснена після виділення ГУПФ України в Одеській області відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (ксерокопія розрахунку суми, що підлягає виплаті додається).

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року по справі №420/3579/20 задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області.

Суд зобов`язав ГУПФ України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Одеської області №112 від 06 березня 2020 року відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року по справі №420/3579/20 набрало законної сили 19 квітня 2021 року.

На виконанні у ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМЮ (м. Одеса) з 27 липня 2021 року перебуває виконавче провадження АСВП №66286123 з виконання виконавчого листа №420/3597/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 17 травня 2021 року про зобов`язання ГУПФ України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Одеської області №112 від 06 березня 2020 року відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

27 липня 2021 року відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.

Позивач листами №1500-0305-5/100116 від 11 серпня 2021 року та №1500-0401-5/124405 від 05 жовтня 2021 року повідомив відповідача, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №420/3579/20 відповідач здійснив перерахунок пенсії за вислугу рокові ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Одеської області №112 у розмірі 69%, починаючи з 13 грудня 2009 року.

Також вказаним листом апелянт повідомив відповідача про те, що розмір пенсії стягувача з 01 жовтня 2020 року становить 17 120 грн., доплата до пенсії з 13 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року склала - 46 593,45 грн. з урахуванням фактично виплачених сум.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що п.п.1, 2 Постанови №649 вже втратили чинність на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача на витяг з реєстру рішень, як на підтвердження вчинення своїх дій, спрямованих на виконання рішення суду, є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що посилаючись на відсутність відповідного фінансового забезпечення, відповідач жодних доказів вказаних обставин, зокрема, що у позивача відсутнє відповідне фінансове забезпечення, відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду, а також чи вживав він заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення, ні до відповідача, ні до суду не надав.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова від 22 вересня 2021 року про накладення штрафу на ГУПФ України в Одеській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №66286123 є законною та обґрунтованою, а тому не належить до скасування.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом ч.ч.1-3 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства, колегія суддів зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Обґрунтовуючи належність своїх дій позивач вказує, що здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року.

Загальна сума доплати за період з 13 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року склала 46 593,45 грн.

На підтвердження своїх дій в частині обліку суми доплати за період з 13 грудня 2019 року по 18 травня 2020 ГУПФ України в Одеській області було надано докази включення рішення №420/3579/20 до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.9).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що можливість реалізації обов`язку розрахунку та виплати органом ПФУ перебуває у залежності від його фінансового забезпечення, яке згідно доводів позивача та наданих ним до органу ДВС пояснень є обмеженим.

Відповідно до пп.пп.4, 5 п.4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України здійснює виплати винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно п.4 ч.5 ст. 7 Закону України "Про прокуратуру" єдність системи прокуратури України забезпечується фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 87 Закону України "Про прокуратуру" держава забезпечує фінансування та належні умови функціонування прокуратури і діяльності прокурорів.

Забезпечення функціонування системи прокуратури передбачає, зокрема, гарантування достатнього рівня соціального забезпечення прокурорів

Статтями 23, 116 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вказує, що проведення виплати заборгованості не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема ГУПФ України в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Таким чином, у межах даної справи, позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету на виплату стягувачу перерахованої пенсії за період з 13 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року не виділялись.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодного допустимого та достовірного доказу щодо наявності коштів у позивача, як боржника відповідного виконавчого провадження, для повного виконання рішення суду, а саме безпосередньої виплати стягувачу коштів перерахованої пенсії.

Відсутність безпосередньої виплати з державного бюджету коштів пенсіонеру не свідчить про очевидну винну в заявлених спірних правовідносинах бездіяльність позивача, як боржника, позаяк конкретні строки для такої виплати виконавчим документом не визначені. Отже, для вказаних правовідносин застосування штрафу не виконує спонукаючої, стимулюючої функції для боржника.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що у контексті обставин цієї справи неможливо дійти висновку, що позивачем не були перераховані означені кошти без поважних причин.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі №814/2655/14, від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 13 червня 2018 року у справі №757/29541/14-а, від 09 грудня 2020 року у справі №522/19758/18, від 22 квітня 2021 року у справі №1440/2242/18 та від 20 травня 2021 року у справі №420/5465/18.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість посилань ГУПФ України в Одеській області на відсутність відповідних бюджетних призначень на виплату нарахованої за рішенням суду доплати до пенсії як на поважну причину неможливості виконання відповідного рішення суду у встановлений державним виконавцем строк. А відтак, наявні підстави для скасування постанови про накладення штрафу від 22 вересня 2021 року ВП №66286123.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ГУПФ України в Одеській області.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. від 22 вересня 2021 року ВП №66286123 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.