Справа № 460/1067/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2021 року м. Рівне №460/1067/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, які були несвоєчасно виплачені відповідно до постанов Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10 та від 20.06.2011 по справі № 2-а-2107/11, починаючи з дня набрання ними законної сили по дату виплати вищезгаданих коштів, згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судових рішень по справах № 2-а-153/10 та № 2-а-2107/11, оскільки з вини відповідача вказані судові рішення фактично виконані останнім лише у вересні 2020 року. В січні 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до постанов Володимирецького районного суду Рівненської області по справах № 2-а-153/10 та № 2-а-2107/11. Однак, відповідач відмовився нарахувати та виплатити вказану компенсацію. За таких обставин, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, оскільки перерахунок пенсії останньої на виконання судового рішення проведений своєчасно та у повному обсязі. Також, відповідач звертає увагу на те, що виплата коштів на виконання судового рішенню носить разовий характер та, відповідно, не підпадає під дію норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Більше того, на переконання відповідача, така компенсація є видом цивільно-правової відповідальності, яка застосовується за порушення зобов`язання, та не може застосовуватися в правовідносинах щодо пенсійного забезпечення. Поряд з цим, відповідач зазначив, що позивач фактично повторно хоче отримати виплачені кошти у вигляді компенсаційної виплати, а тому така не підлягає виплаті. Крім того, на думку відповідач, позивачем пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою. З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Одночасно з відзивом на позов відповідач подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача. Клопотання обґрунтоване тим, що затримка у виплаті перерахованої пенсії відбулася не з вини Пенсійного органу, а у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань до Пенсійного фонду України з Державного бюджету України. Відтак, на думку пенсійного органу, належним відповідачем у цій справі є Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.

Крім того, відповідачем подане клопотання про витребування доказів у Державної казначейської служби України, а саме: документів, що підтверджують дату та суму пенсії, виплачених позивачу на виконання судових рішень по справах № 2-а-153/10 та № 2-а-2107/11.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10 частково задоволено позов ОСОБА_1 та, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду у Володимирецькому районі Рівненської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, передбачену статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 22.05.2008 по 11.09.2008 та з 05.052009 по час постановлення рішення судом, з розрахунку 8 (вісім) мінімальних розмірів державної пенсії за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров`ю, в розмірі 75 % (сімдесяти п`яти) від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком . виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених чинним законодавством протягом вказаного часу, з урахуванням здійснених виплат, за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 11 липня 2011 року по справі № 22-а-2187/11 постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 у справі № 2-а-153/10 у частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 скасовано та прийнято у цій частині нову постанову, якою вимоги позивача задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсій ОСОБА_1 відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру державної (основної) пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за віком за період, починаючи з 05.05.2009 та додаткової пенсії 75 % від мінімальної пенсії за віком за період, починаючи з 23.02.2009, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з урахуванням проведених у цей час виплат по час постановлення рішення місцевим судом - 25.03.2010. Позов ОСОБА_1 про нарахування та виплату державної та додаткової пенсій відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 13.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 22.02.2009 - залишено без розгляду.

Також постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2011 по справі № 2-а-2107/11, яка набрала законної сили 03.10.2012, повністю задоволено позов, зокрема, ОСОБА_1 та, відповідно, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області, здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії (доплати), як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до вимог частини другої статті 39; частини першої статті 67 (в редакції Закону № 230/96-ВР від 06.06.1996) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на час нарахування, починаючи з 01.01.2011 по 18.06.2011, з вирахуванням фактично виплачених сум та зміни розміру мінімальної заробітної плати.

На виконання вказаних вище судових рішень, відповідачем здійснено відповідні перерахунки пенсії позивачеві. Так, згідно з розпорядженням від 16.06.2010 № 129469 позивачу були нараховані кошти в сумів 5287,25грн, як сума виплати за один місяць, що підлягає до негайного виконання згідно з постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10. Виплата вказаних коштів проведена в липні 2010 року. Також позивачу нараховано кошти в сумі 45962,15грн, що підтверджується розпорядженням від 07.10.2011 № 129469, а фактичну виплату перерахованої пенсії здійснено 16.09.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 13.012021 та не спростовано відповідачем.

14.01.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо проведення розрахунку і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з судовими рішеннями по справах №№ 2-а-153/10, 2-а-2107/11.

Листом від 05.02.2021 за № 627-172/С-02/8-1700/21 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для виплати компенсації. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, пенсійний орган повідомив позивачу, що виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, проводилась Державною казначейською службою України.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Щодо клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, то суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VІ, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу зазначеного слідує, що органи казначейства несуть відповідальність у вигляді компенсації за порушення тримісячного строку виконання судового рішення щодо стягнення коштів з боржника.

Водночас, постановами Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10 та від 20.06.2011 по справі № 2-а-2107/11, які набрали законної сили, обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 був покладений на Управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області. Тобто на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід, а не на орган казначейства.

Відповідно до пункту 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відтак, обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід.

Викладене спростовує твердження пенсійного органу про те, що він є неналежним відповідачем у даній адміністративній справі, а тому клопотання останнього про заміну неналежного відповідача задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання відповідача про витребування доказів, то суд зазначає таке.

В матеріалах адміністративної справи наявна копія виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 від 13.01.2021, якою підтверджується, що 16.09.2020 на банківський рахунок позивача двома транзакціями були зараховані кошти в сумі 45962,15грн на виконання судових рішень.

Тобто, в матеріалах адміністративної справи вже наявні докази, які доводять обставини, з метою підтвердження яких відповідач просить суд витребувати докази у Державної казначейської служби України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів.

Переходячи до вирішення спору по суті, то суд звертає увагу на наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується в усіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Водночас, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18листопада 2014 року в справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року в справі № 21-2003а16, а також Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року в справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року в справі № 523/1124/17, від 3 липня 2018 року в справі № 521/940/17, від 5 жовтня 2018 року в справі № 127/829/17, від 12 лютого 2019 року в справі № 814/1428/18, від 8 серпня 2019 року в справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин в розумінні положень статті 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави стверджувати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Доводи відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та з метою відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж було передбачено чинним законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 3 липня 2018 року в справі № 521/940/17.

Оскільки несвоєчасне нарахування належних позивачу сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсійним органом пенсії в меншому розмірі, що встановлено постановами Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10 та від 20.06.2011 по справі № 2-а-2107/11, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

А відтак, відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, є протиправною.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України «Про гарантії держави з виконання судових рішень» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03.09.2014 № 440, якими передбачений інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, то суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.

З приводу доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає, що позивач звернувся до суду з дотриманням шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), так як фактична виплата належної йому суми пенсії за судовим рішенням здійснена лише 16.09.2020, а до суду вона звернулася 15.02.2021.

Згідно із статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак враховуючи, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10 орган Пенсійного фонду України було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 05.05.2009, фактичну виплату сум перерахованої пенсії відповідачем проведено 16.09.2020, тому компенсація за період затримки виплати перерахованої пенсії по вказаному судовому рішенню підлягає нарахуванню та виплаті за період з 05.05.2009 по 16.09.2020.

В свою чергу, постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2011 по справі № 2-а-2107/11 орган Пенсійного фонду України було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.01.2011, фактичну виплату сум перерахованої пенсії відповідачем проведено 16.09.2020, тому компенсація за період затримки виплати перерахованої пенсії по вказаному судовому рішенню підлягає нарахуванню та виплаті за період з 01.01.2011 по 16.09.2020.

Аналогічна правова позиція щодо визначення періоду для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною його виплатою висловлена Верховним Судом у постанові від 15.10.2020 по справі № 240/11439/19 (адміністративне провадження № К/9901/14087/20).

Вказане вище, зумовлює для суду необхідність виходу за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до частини першої статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 45962,15грн згідно з постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 по справі № 2-а-153/10 за період з 05.05.2009 по 16.09.2020 та згідно з постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2011 по справі № 2-а-2107/11 за період з 01.01.2011 по 16.09.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7; ).

Повний текст рішення складений 22 березня 2022 року

Суддя Д.Є. Махаринець