Справа № 140/16318/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/16318/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 29.11.2021 № 72 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 09.08.1992 по 13.08.1997 на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу «Світанок» Іваничівського району Волинської області, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч. 1 «Про пенсійне забезпечення» та призначити пенсію згідно з пунктом «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.11.2021 (з дати звернення із заявою).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 25.11.2021 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 29.11.2021 № 72 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Так, відповідач не зарахував до стажу роботи ОСОБА_1 період з 09.08.1992 по 13.08.1997 на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу «Світанок», оскільки профілакторій КСП не включений до переліку закладів охорони здоров`я, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Позивач зазначає, що у вказаний період працювала у профілакторії на фізіотерапевтичній апаратурі, проводячи лікувально-профілактичні процедури за призначеннями лікарів. Профілакторій знаходився в будівлі фельдшерсько-акушерського пункту в с. Луковичі Іваничівського району Волинської області, де обслуговували все населення села, а також всіх членів колгоспу «Світанок». Позивач відмічає, що профілакторій, який розташований у приміщенні фельдшерсько-акушерського пункту є закладом охорони здоров`я, а тому стаж роботи у ньому є таким, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 04.02.2022 відповідач 1 позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Вказує, що працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, в яких спеціальний стаж роботи 26 років 6 місяців мають право на призначення пенсії за вислугу років при зверненні в будь - який час незалежно від віку за Переліком, що затверджується в порядку, що визначається КМУ. ОСОБА_1 25.11.2021 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за вислугу років. За записами трудової книжки та наданими документами спеціальний стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 22 роки 9 місяців 7 днів. Натомість, період роботи позивача з з 09.08.1992 по 13.08.1997 на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу «Світанок» не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки профілакторій не відноситься до закладу охорони здоров`я, передбачених у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Окрім того, зазначив Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок). Пунктом 4.1 Порядку (із змінами, внесеними постановою Правління Пенсійного фонду України 16.12.2020 № 25-1) встановлено, що заяви, які подаються особами реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію за місцем проживання заявника. Відповідно до пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності (з 01.04.2021) визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Однак, позивач у позовній заяві просить визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке є неналежним відповідачем, в розумінні статті 19 КАС України, оскільки останнє не приймало оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії. З огляду на підстави, предмет та учасників спірних правовідносин з приводу рішення №72 від 29.11.2021, просить залучити до справи відповідача - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Відповідач 2 у встановлений законодавством строк не скористався правом подачі відзиву, отримавши ухвалу про залучення другого відповідача з додатками ще 21.03.2022.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

25.11.2021 ОСОБА_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 29.11.2021 № 72 позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу: не зараховано до стажу роботи позивача період з 09.08.1992 по 13.08.1997 на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу «Світанок», оскільки профілакторій КСП не включений до переліку закладів охорони здоров`я, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Як зазначено у рішенні від 29.11.2021 № 72, згідно записами із трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1987 та наданими документами спеціальний стаж позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 22 роки 9 місяців 7 днів.

Не погоджуючись з таким діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Конституції України).

Відповідно до абз. 1, 2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним вище особам пенсії призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого в Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) (у редакції від 09.12.2012 у зв`язку з прийняттям рішення КСУ від № 1-р/2020 від 23.01.2020) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 року № 909 (далі - Перелік N 909).

Згідно із розділом 2 Переліку № 909 (в редакції, чинній на час роботи позивача у профілакторії з 1993 до 2000 рік) до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Пунктом 2 примітки до Переліку № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно із п. 3 примітки до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Отже, із наведених вище норм Закону 1788-XII та Переліку слідує, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, зокрема, лікарі та середній медичний персонал, які працювали, зокрема, у лікарняних закладах, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Статтею 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII (далі - Закон N 2801-XII) (в редакції, чинній на час роботи позивача у профілакторії) визначено, що заклад охорони здоров`я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Варто відмітити, що Закон № 2801-XII не містить поняття лікарняний заклад, а надає визначення закладу охорони здоров`я, що, у розумінні норм Закону № 2801-XII є загальним визначенням всіх закладів, які надають медичні послуги, наведених у Переліку № 909.

Також суд зазначає, що Закон № 2801-XII не ставить віднесення медичних закладів до закладів охорони здоров`я у залежність від визначення форми їх власності, як і Перелік № 909 не ставить право на зарахування стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, у залежність від форми власності закладу охорони здоров`я, визначеного цим Переліком.

Характер спірних правовідносин у даній справі визначається саме тим, що Перелік № 909 не містить такого закладу охорони здоров`я, як профілакторій.

При цьому відповідач не оспорює той факт, що позивач у період з 09.08.1992 по 13.08.1997 року працювала медичною сестрою, тобто належала до середнього медичного персоналу, характер виконуваних робіт якої на зазначеній посаді віднесений до тих посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Втім, суд наголошує, що нормативно-правові акти, які регулюють питання віднесення посад медичних працівників до тих, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, зокрема, Закон № 1788-XII, Закон № 2801-XII, Перелік № 909 прийняті, починаючи з 1991 року. До 1991 року діяли законодавчі акти СРСР.

Так, наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР від 01.06.84 № 621 з метою наближення фізіотерапевтичної медичної допомоги дояркам, тваринникам та механізаторам затверджено Положення про медичний профілакторій.

Згідно із п. 2 Положення про медичний профілакторій, медичний профілакторій організовується, зокрема, при молочно-товарних фермах або тваринницьких комплексах, у складі районних і дільничних лікарень або фельдшерсько-акушерських пунктів.

Примітка до п. 5 Положення про медичний профілакторій містять посилання, що на даний час діє наказ Міністерства охорони здоров`я СРСР № 900 від 26.09.1978, яким у медичних профілакторіях вводяться посади медичних сестер по фізіотерапії для проведення процедур з розрахунку на 1 посаду 15 тис. умовних фізіотерапевтичних одиниць на рік.

За змістом п. 55 Додатку № 1 «Штатні нормативи медичного персоналу... і працівників амбулаторій у сільській місцевості та фельдшерсько-акушерських пунктів» Положення про медичний профілакторій, п. 9 Додатку № 3 «Штатні нормативи медичного персоналу амбулаторій, розташованих у сільській місцевості та фельдшерсько-акушерських пунктів» посади медичних сестер по фізіотерапії, в тому числі для до проведення процедур у медичних профілакторіях (спеціально обладнаних приміщеннях, наданих колгоспами та радгоспами) належать до штату медичного профілакторію.

Таким чином, аналізуючи наведені вище положення нормативних актів, суд дійшов висновку, що у період роботи позивача на посаді медичної сестри профілакторію колгоспу «Світанок» (з 09.08.1992 по 13.08.1997) діяла норма, яка відносила профілакторії, організовані при колгоспах або у складі фельдшерсько-акушерських пунктів, до закладів охорони здоров`я.

У штаті таких профілакторіїв були посади медичних сестер по фізіотерапії, які надавали медичні послуги з проведення профілактичних фізіотерапевтичних процедур.

Отже, суд вважає, що профілакторії, які до 1991 року були при колгоспах або у складі фельдшерсько-акушерських пунктів, відносяться до закладів охорони здоров`я у розумінні ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та до лікарняних закладів у розумінні п. 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Беручи до уваги наведене вище, суд погоджується із доводами позивача про те, що відсутність у Переліку № 909 такого закладу охорони здоров`я, як профілакторій, не заперечує характер виконуваної позивачем роботи на посаді медичної сестри по фізіотерапії, тобто виконання таких робіт і у такому закладі охорони здоров`я, з яким сучасне законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу роботу, що надає право на пенсію за вислугу років.

Крім того, право на набуття пенсії за вислугою років, передбаченої п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пов`язане не тільки з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а, насамперед, з посадою, яку обіймає працівник - лікарі та середній медичний персонал.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позбавлення позивача права на пенсію з причин відсутності місця її роботи у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а саме відсутності такого виду лікарняного закладу, як профілакторій, є таким, що порушує права позивача на соціальний захист і нівелює принцип законних сподівань.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.о. проти Чеської Республіки" (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic N 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy N 33202/96).

Аналізуючи поняття "якість закону" Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі "Солдатенко проти України" (заява N 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із записів трудової книжки НОМЕР_1 від 27.07.1987 ОСОБА_1 слідує, що:

- 09.08.1992 відповідно до Протоколу № 2 від 15.04.1992 позивач прийнята в члени колгоспу «Світанок» Іваничівського району;

- 09.08.1992 відповідно до Протоколу № 8 від 08.08.1992 позивача зараховано на посаду завідуючої фіз. кабінетом колгоспного профілакторію з 01.08.1992;

- 13.08.1997 відповідно до Протоколу № 10 позивач звільнена за згодою сторін із займаної посади в колгоспі «Світанок».

Отже, трудовою книжкою підтверджується факт роботи в період з 09.08.1992 по 13.08.1997 на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу «Світанок» Іваничівського району (записи № 3-5).

Крім того, позивачем надано копію архівної довідки виданої Комунальною установою «Трудовий архів Іваничівської селищної ради» Іваничівського району Волинської області від 08.10.2021 №475/01-15, якою підтверджується те, що в документах з особового складу асоціації «Світанок» с. Луковичі Іваничівського району є дані про стаж роботи ОСОБА_1 , 1968 р. н., за 1992-1998 роки, а саме: згідно книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1992-1998 роки позивач працювала за професією «медсестра», окрім того підтверджено вступ в члени колгоспу та вихід з членів асоціації ОСОБА_1 .

За таких обставин суд вважає, що профілакторій, як заклад охорони здоров`я, в якому працювала позивач у період з 1992 по 1997 роки, та посада (медична сестра), а також характер виконуваних робіт (проведення фізіотерапевтичних процедур за направленням лікаря), надають підстави для врахування ОСОБА_1 періоду роботи з 09.08.1992 по 13.08.1997 до спеціального стажу, який надає право на пенсію за вислугу років.

За правилами ст. 2 Закону N 1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону N 1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону N 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, період роботи позивача на посаді медичної сестри профілакторію колгоспу «Світанок» з 09.08.1992 по 13.08.1997 необхідно зарахувати до спеціального трудового стажу.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову зарахувати до стажу позивача роботу медичною сестрою профілакторію колгоспу «Світанок».

За таких обставин, суд вважає протиправним рішення від 29.11.2021 № 72 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з дня звернення з заявою про призначення пенсії - 25.11.2021, оскільки суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу щодо призначення пенсії, так як дане питання є виключними повноваженнями відповідача.

Суд відмічає, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням періоду роботи з 09.08.1992 по 13.08.1997, з дати звернення - з 25.11.2021.

За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 13.12.2021.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.11.2021 № 72 про відмову призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу роботу медичною сестрою профілакторію колгоспу «Світанок» у період з 09.08.1992 по 13.08.1997 та вирішити питання про призначення пенсії відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням зазначеного періоду, з дати звернення із заявою про призначення пенсії - з 25.11.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026; Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В; ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76000; Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, 15; ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич