Справа № 380/10348/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/10348/21 пров. № А/857/21852/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Гавдиком З. В.) в адміністративній справі № 380/10348/21 ОСОБА_1 до Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Хирівського міського голови за № 71 від 12 березня 2021 року «Про фактичне вивільнення ОСОБА_1 »;

- поновити її на роботі на посаду головного бухгалтера Хирівської міської ради з 16 березня 2021 року;

- стягнути з Хирівської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.03.2021 у сумі 38 500,00 грн;

- рішення суду в частині поновлення її на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 11 000,00 грн звернути до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач незаконно звільнив її з роботи, не запропонувавши їй всі наявні вакантні посади, які вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції і залишити позов без розгляду.

При цьому, покликаються на те, що позивач пропустила строки звернення до суду без поважних причин, позаяк обставини, пов`язані з намаганням позивачки вирішити спір у порядку іншому, ніж судовий, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду. Крім того, перебування позивачки на амбулаторному лікуванні та на самоізоляції не підтверджує неможливості її звернення до суду з позовом, адже з моменту свого звільнення вона систематично відвідувала Старосамбірську районну філію Львівського обласного центру зайнятості, а відтак мала всі можливості для вчинення всіх необхідних дій для своєчасного подання позову до суду.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказала, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції - законним та обґрунтованим, позаяк ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи; судом вірно застосовано норми як процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку всім доказам у справі. Тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому покликається також на те, що вона вчиняла всі можливі юридичні дії щодо захисту права на працю та поновлення на роботі у позасудовому порядку. Також зазначає, що у медичній довідці № 112 від 09.07.2021 вказано та підтверджено факт наявності у неї загального захворювання, тобто, що в період з 02.04.2021 по 25.06.2021 вона була хвора.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 12.01.2021 на підставі розпорядженням № 7 «Про попередження працівників Скелівської сільської ради про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією Скелівської сільської ради за п. 1 ст. 40 КЗпП України» позивачку попереджено про наступне вивільнення.

24.02.2021 позивачка подала заяву про переведення на аналогічну посаду (головного бухгалтера) Хирівської міської ради.

12.03.2021 розпорядженням за № 71 «Про фактичне вивільнення ОСОБА_1 », виданим Хирівським міським головою Королюк М. І. , здійснено фактичне вивільнення позивачки з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 15 березня 2021 року, у зв`язку зі змінами в організації праці, скороченням штату працівників, внаслідок реорганізації Скелівської сільської ради шляхом приєднання до Хирівської міської ради.

Не погоджуючись із рішенням щодо свого звільнення, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивача неправомірно було звільнено з посади, що має наслідком її поновлення на відповідній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За приписами частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як видно із матеріалів справи, 12.03.2021 розпорядженням за № 71 «Про фактичне вивільнення ОСОБА_1 », виданим Хирівським міським головою Королюк М. І. , здійснено фактичне вивільнення позивачки з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 15 березня 2021 року, у зв`язку зі змінами в організації праці, скороченням штату працівників, внаслідок реорганізації Скелівської сільської ради шляхом приєднання до Хирівської міської ради.

Копію розпорядження позивач отримала 24.03.2021.

А до суду із цим позовом вона звернулася лише 25.06.2021, тобто з пропущенням місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Розглядаючи доводи позивача про поважність причин пропущення строку звернення до суду, а саме те, що в період з 02.04.2021 по 25.06.2021 вона була хвора, колегія суддів апеляційного суду встановила таке.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 07.02.2022, яка постановлена на клопотання відповідача, 28.03.2022 від Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості надійшла копія особової справи безробітної ОСОБА_1 .

Із матеріалів наданої копії особової справи безробітної ОСОБА_1 видно, що позивачка відвідувала центр зайнятості 06.04.2021, 16.04.2021, 12.05.2021, 03.06.2021.

За таких обставин суд вважає, що перебування позивачки з 02.04.2021 по 25.06.2021 на амбулаторному лікуванні та на самоізоляції не є об`єктивно непереборними обставинами, які б унеможливлювали її звернення до суду з позовом, адже з моменту свого звільнення вона систематично відвідувала Старосамбірську районну філію Львівського обласного центру зайнятості, а відтак мала всі можливості для вчинення всіх необхідних дій для своєчасного подання позову до суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обставини, пов`язані з намаганням позивачки вирішити спір в іншому порядку, ніж судовий, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду, позаяк жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору в цій категорії справ.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Тому дії, які позивач вчиняла з часу свого звільнення і до моменту звернення до суду з цим позовом, не є досудовим порядком вирішення спору, а відтак факти її звернень до Хирівської міської ради та Головного управління Держпраці у Львівській області не створюють умов для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та не можуть були належною підставою для поновлення цього строку.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду, позаяк підстави, які були вказані позивачем і через які позов не було подано до суду вчасно, не є неповажними.

Статтею 319 КАС встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з цим позовом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 КАС України.

При цьому, суд першої інстанції належним чином не дослідив питання своєчасності звернення позивача до суду з цим позовом та не застосував наслідків пропуску такого строку без поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки позивач пропустила строк звернення з цим позовом, поважних причин пропуску вказаного строку нею не наведено, рішення суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 319 КАС України підлягає скасуванню, а заявлені позовні вимоги - залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, з вищевказаних мотивів.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 380/10348/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин