Справа № 303/10292/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 303/10292/21 пров. № А/857/4017/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2021 року у справі №303/10292/21 за адміністративним позовом 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі території України (головуючий суддя першої інстанції - Монич В.О., місце ухвалення - м. Мукачево, дата складання повного тексту - 29.12.2021),-

В С Т А Н О В И В:

27 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 23 грудня 2021 року в міжнародному пункті пропуску Косино-Барабаш відділу прикордонної служби Косине 27 прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому Угодою порядку, оскільки 22 грудня 2021 року був затриманий прикордонною поліцією Угорщини на напрямку 296 прикордонного знаку (навпроти ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби Горонглаб відділу прикордонної служби Косине ) за незаконний, поза пунктами пропуску, перетин державного кордону з України в Угорщину у складі групи осіб. В подальшому, відповідно до ст.263 КУпАП, його було затримано в адміністративному порядку на термін до 3 діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач до України потрапив незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, наміру залишитись в Україні для подальшого життя не мав, оскільки, намагався незаконно перетнути державний кордон, щоб потрапити до країн Європейського Союзу, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України. Своїми діями відповідач грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України. Відповідач підстав для законного перебування на території України, передбачених статтею 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства не має, оскільки у нього відсутні документи, що підтверджують законність перебування в Україні, не має документів, що посвідчують особу та дають право виїзду з України; українською мовою не володіє; родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2021 року позов задоволено. Примусово видворено за межі України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що примусовому видворенню іноземця обов`язково передує процедура його примусового повернення. Проте з рішення суду не вбачається, що така процедура була застосована та іноземцю дали можливість самостійно виїхати за межі території України. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що додаткове рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідач 23 грудня 2021 року в міжнародному пункті пропуску Косино-Барабаш відділу прикордонної служби Косине 27 прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому Угодою порядку, оскільки 22 грудня 2021 року був затриманий прикордонною поліцією Угорщини на напрямку 296 прикордонного знаку (навпроти ділянки відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби Горонглаб відділу прикордонної служби Косине ) за незаконний, поза пунктами пропуску, перетин державного кордону з України в Угорщину у складі групи осіб.

Своїми діями порушив ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, про що свідчить копія протоколу про адміністративне затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 грудня 2021 року, копія протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23 грудня 2021 року, копія заяви на реадмісію від 22 грудня 2021 року, копія протоколу проведення прикордонно-представницької зустрічі від 23 грудня 2021 року, копія акту приймання-передавання особи від 23 грудня 2021 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у незаконному перетині Державного кордону з України.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

При цьому, відповідно до ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Так, п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України визначено, що зокрема, іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про імміграцію імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Тобто, з аналізу наведених вище норм вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Таким чином, із аналізу наведених норм слідує, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Крім цього, особа іноземця вже на момент затримання була ідентифікована оригіналом паспорта громадянина HP Бангладеш № НОМЕР_1 , який є дійсним до 9.12.2023 року (копія якого наявна у матеріалах справи), що підтверджується рішенням у справі №303/10291/21, яким відповідача затримано з метою забезпечення примусового видворення, оскільки він уже був ідентифікований.

Із матеріалів справи встановлено, що рішення про примусове видворення позивачем не приймалось, що свідчить про недотримання останнім процедури та позбавлення відповідача можливості покинути територію України в добровільному порядку.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 288, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2021 року у справі № 303/10292/21 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 01.04.2022