Справа № 440/18582/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/18582/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови начальника Управління Держпраці у Полтавській області Щербака Сергія Леонідовича №ПЛ2944/1329/АВ/П/ТД-ФС від 16.09.2021 про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 60000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач наголошував на безпідставності посилань відповідача на використання позивачем праці ОСОБА_3 без належного оформлення трудових відносин, оскільки відповідні трудові відносини були належним чином оформлені саме у день проведення перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26 січня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, мотивуючи тим, що спірна постанова відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги є безпідставними. В свою чергу, інспекційне відвідування проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, в ході якого встановлено факт використання позивачем праці ОСОБА_3 без належного оформлення трудових відносин /а.с. 56-58/.

Позивач своїм правом надання відповіді на відзив не скористався.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

На підставі наказу Управління Держпраці в Полтавській області від 13.07.2021 №274П та направлення на проведення заходу державного контролю від 13.07.2021 №812 головним державним інспекторам відділу з питань трудових відносин і зайнятості ОСОБА_4 та О.Москаленко доручено проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 /а.с. 60-61/.

За результатами відповідного заходу складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 16.07.2021 № ПЛ2944/1329/АВ (надалі по тексту - акт інспекційного відвідування), яким зафіксовано порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом розпорядженням власника або уповноваженого ним органу /а.с. 62-66/. Зокрема, в описі фактичних обставин зазначено наступне:

"З метою проведення заходу державного контролю на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин 13.07.2021 року о 13 год. 35 хв. здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою розташоване приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з реалізації продовольчих товарів. Станом на 13 год. 35 хв. в приміщенні магазину знаходилася одна особа жіночої статі, яка була одягнена у фартух синього кольору та яка здійснила реалізацію слабоалкогольного напою (сидр «Кактус») державному інспектору тобто виконувала обов`язки продавця.

Факт реалізації слабоалкогольного напою був зафіксований засобом відеотехніки.

Дана громадянка назвалася ОСОБА_5 . Інспектором праці було запропоновано гр. ОСОБА_6 надати письмове пояснення по факту перебування її на робочому місці і виконання функції продавця, проте від надання письмового пояснення вона відмовилася.

В усній розмові ОСОБА_6 повідомила, що працює у ФОП ОСОБА_1 з початку липня 2021 року.

Крім цього, слід зазначити, що з метою підготовки до проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин 07.07.2021р. о 16 год. 06 хв. було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В приміщенні магазину знаходилася вищезазначена особа ( ОСОБА_6 ), яка була одягнена у фартух синього кольору та яка виконувала обов`язки продавця, а саме здійснювала реалізацію продуктів харчування та слабоалкогольних напоїв.

Факт реалізації продуктів харчування був зафіксований засобом відеотехніки.

Відповідно до останнього актуального звіту по ЄСВ за формою Додаток 4 (дата запиту: 13.07.2021 14:39) в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 перебуває 2 працівники - це ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Прізвище ОСОБА_6 в даному звіті не значиться.

В ході проведення інспекційного відвідування 13.07.2021 о 13 год. 35 хв. підтверджуючі документи про прийняття на роботу гр. ОСОБА_6 , а саме: наказ на прийняття працівника на роботу, трудовий договір, повідомлення про прийняття працівника на роботу, що подається до територіальних органів Державної фіскальної служби не надані (відсутні).

14.07.2021 ФОП ОСОБА_1 державному інспектору надано наступні документи: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань; накази №7-к від 29.11.2019 про прийняття на роботу ОСОБА_8 ; трудовий договір між працівником ( ОСОБА_8 ) і фізичною особою, яка використовує найману працю від 29.11.2019; повідомлення про прийняття працівника на роботу ( ОСОБА_8 ); квитанція №2 реєстраційний № від 29.11.2019; копія паспорта та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера.

15.07.2021 ФОП ОСОБА_1 об 11 год. 40 хв. державному інспектору надав письмове пояснення в якому зазначив: «Я, ОСОБА_1 здійснюю підприємницьку діяльність з 2016 року, маю декілька найманих працівників, які працюють у межах чинного законодавства». Також роботодавцем було надано наказ №4 від 12.07.2021 про прийняття на роботу ОСОБА_6 з 13.07.2021 на посаду продавець продовольчих товарів; трудовий договір від 12.07.2021 №2 між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 - дата початку роботи 13.07.2021; повідомлення про прийняття працівника на роботу ( ОСОБА_3 ) дата формування якого 13.07.2021 та яке подане до ГУ ДПС у Харківській обл. (Новобаварський р. м. Харкова) 13.07.2021 о 18:37:40, про що свідчить надана квитанція №2 реєстраційний №18019.

Враховуючи результати виходів за місцем здійснення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), опрацювавши матеріали відеозаписів від 07.07.2021 року, 13.07.2021 року та надані документи встановлено, що тр. ОСОБА_6 була допущення до роботи продавця продовольчих товарів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин" /а.с. 62-66/.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ2944/1329/АВ/П/ТД-ФС від 16.09.2021, якою за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України на підставі ст.265 КЗпП України накладено на позивача штраф у розмірі 60000 грн /а.с. 82-83/.

Не погоджуючись з такою постановою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

За змістом ч. 4 ст. 2 вказаного Закону заходи контролю здійснюються, в т. ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до п. п. 9 п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 96 від 11.02.2015 р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці N 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. N 823 (далі - Порядок N 823, чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку N 823 визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 2 Порядку N 823 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно підпунктів 1, 6 пункту 10 Порядку N 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Зокрема, за змістом підпункту 3 пункту 5, з урахуванням підпунктів 5, 6 пункту 5 Порядку N 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: - повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; - інформація ДПС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень.

Статтею 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року N 877-V, визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю); виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Порядок та підстави проведення інспекційного відвідування позивачем не оскаржуються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок N 509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Відповідно до пункту 3 Порядку N 509 (враховуючи зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. N 823), справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України).

Відповідно до п. 4 Порядку N 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

В даному випадку зазначаючи про порушення позивачем вимог ст. 21, ст. 24 КЗпП України та Порядку повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затвердженого ПКМУ від 17 червня 2015 р. N 413 щодо порядку укладання та оформлення трудового договору, відповідач в якості доказу посилається на допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Разом з цим, до матеріалів справи залучені копії наказу (розпорядження) від 12.07.2021 N 4 про прийняття на посаду продавця продовольчих товарів з 13.07.2021, трудового договору від 12.07.2021 N 2, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 , повідомлення про прийняття працівника на роботу, поданого до Головного управління ДПС у Харківській області 13.07.2021 о 18:37:40, про що свідчить квитанція N 2 /а. с. 37-38, 40-42/.

Зазначені документи за висновком суду є достатніми та достовірними доказами офіційного працевлаштування ОСОБА_3 за професією продавця продовольчих товарів у позивача з 13.07.2021.

Суд враховує, що відповідні документи були надані державному інспектору праці 14.07.2021, що відображено ним у акті інспекційного відвідування, а оскільки відповідно до направлення від 13.07.2021 N 812 інспекційне відвідування мало тривати з 13.07.2021 по 20.07.2021 /а. с. 61/, такі документи мали бути враховані відповідачем під час прийняття спірного рішення, адже їх надано у період проведення заходу державного контролю.

Доводи представника відповідача про те, що ненадання відповідних документів до початку інспекційного відвідування свідчить про їх відсутність станом на 13.07.2021 суд визнає необґрунтованими, адже матеріали інспекційного відвідування не містять доказів витребування таких документів державним інспектором праці саме у ФОП ОСОБА_1 .

При цьому, суд також звертає увагу на те, що місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності є місто Харків, тоді як інспекційне відвідування проведено за місцем фактичного розташування об`єкта господарювання - у м. Лубни Полтавської області. А оскільки позивач про проведення інспекційного відвідування не повідомлявся, відповідні документи були відсутні безпосередньо у приміщенні закладу саме з цих підстав.

Посилання представника відповідача на те, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подане до Головного управління ДПС у Харківській області 13.07.2021 о 18:37, що свідчить про допуск ОСОБА_3 до роботи станом на 13:35 13.07.2021 без повідомлення уповноваженого органу про прийняття працівника на роботу, у контексті даного спору суд визнає безпідставними, адже абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України не передбачено застосування штрафу до суб`єкта господарювання у зв`язку з відсутністю повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при прийнятті працівника на роботу. А відтак, наведена обставина не є підставою для накладення на позивача штрафу у відповідності до вимог абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у спірних відносинах викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 440/45/19.

Суд звертає увагу відповідача, що належними доказами оформлення працівника на роботу є трудовий договір від 12.07.2021 №2, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , згідно якого визначено дату початку роботи працівника - 13.07.2021 /а.с.77-78/ та Наказ (Розпорядження) №4 від 12.07.2021 про прийняття працівника на роботу з 13.07.2021 року /а.с.76/. У той час, як повідомлення про прийняття працівника на роботу /а.с.79/, подане позивачем до контролюючого органу 13.07.2021 /а.с.80/ є документом, який підтверджує легалізацію перед державою трудових відносин між роботодавцем та його працівником, які виникли на підставі вказаних вище трудового договору та наказу про прийняття на роботу. Вказане повідомлення подано позивачем в день початку роботи працівника, а результат обробки та прийняття вказаного повідомлення в базі даних ГУ ДПС у Харківській області в цей же день але о 18год 37хв, жодним чином не залежить від позивача та не може свідчити про порушення позивачем вимог абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Крім того, суд критично оцінює посилання відповідача на той факт, що з метою підготовки до проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин 07.07.2021 о 16 год. 06 хв. було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В приміщенні магазину знаходилася вищезазначена особа ( ОСОБА_6 ), яка була одягнена у фартух синього кольору та яка виконувала обов`язки продавця, а саме здійснювала реалізацію продуктів харчування та слабоалкогольних напоїв.

Викладене не може слугувати доказом по справі, оскільки станом на 07.07.2021 інспектори Управління Держпраці в Полтавській області не були уповноважені на проведення відповідного заходу, оскільки наказ та направлення на останнє винесені 13.07.2021.

Також в Акті від 16.07.2021 в розділі "Дані про останній захід державного нагляду (контролю)" зазначено, що ні планового, ні позапланового заходу раніше не було.

Відтак такі аргументи відповідача судом не приймаються з підстав їх неналежності.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутній факт допуску позивачем працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Дослідивши у судовому засіданні наданий відповідачем разом з відзивом на позов відеозапис, суд дійшов висновку, що такий запис не може бути визнаний належним і допустимим доказом у цій справі, адже з нього не можливо установити місце проведення відеозйомки, осіб, які опитуються інспектором праці, адже жодні посвідчення особи останнім не запитані, а особу громадянки встановлено з її слів.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що конструкція норми абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України містить в собі умову при які на певних осіб накладається штраф, а на певних осіб - попередження. Зокрема, відповідно до ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Відтак, відповідач з метою застосування санкції, передбаченої вказаною нормою повинен з`ясувати наявність у фізичної особи-підприємця статусу платника єдиного податку першої - третьої груп, наслідком чого може бути застосовано відповідальність у вигляді - попередження або відсутність вказаного статусу та наслідком чого може бути застосовано відповідальність у вигляді штрафу.

В той же час, відповідачем не було здійснено вказаних заходів, не отримано вказаної інформації, не з`ясовано відповідного статусу у позивача, не зазначено про це в Акті від 16.07.2021 року та не взято це до уваги під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, а також не було надано відповідних доказів під час розгляду справи в суді.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем вимог частини другої статті 2 КАС України, зокрема відповідачем прийнято оскаржувану постанову не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки така обставина, як наявність статусу платника єдиного податку першої - третьої груп має значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході розгляду справи не довів, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також не довів, що діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин, суд констатує, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску гр. ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору здійснено при помилковому розумінні фактичних обставин справи та норм чинного законодавства. А відтак, спірне рішення не відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованим та безпідставним.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 681,00 грн, що підтверджено квитанціями /а. с. 45, 47/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 заяву про забезпечення позову залишено без задоволення /а. с. 50/.

По тексту позову позивачем зазначено про орієнтовний розмір судових витрат у розмірі 8000 грн, що будуть ним сплачені адвокату за вивчення матеріалів, підготовку позову та участь у судових засіданням, однак матеріали справи не містять доказів ні отримання такої правничої допомоги, ні понесення відповідних судових витрат у справі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, судові витрати позивача у розмірі 908,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39777136) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ2944/1329/АВ/П/ТД-ФС від 16.09.2021 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 60000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39777136) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський