Справа № 420/2932/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2932/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, буд. 36-Г) про зобов`язання вчинити певні дії,-

Встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання вчинити певні дії.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2022 року справа призначена до розгляду судді Самойлюк Г.П.

Ухвалою від 25.03.2022р. прийнято до розгляду позовну заяву; відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

31.03.2022р. (вх. №ЕС/955/22) від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст.238 КАС України.

В обґрунтування заяви зазначено, що підставою цього позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно, що перешкоджає їй розпоряджуватися останнім.

За своєю суттю позивачем заявлено позов про зняття арешту з майна боржника в межах виконавчого провадження 58583645. Виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, виданий Суворовським районним судом міста Одеси, а тому цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства

Суд, ознайомившись з заявою представника відповідача, з матеріалами справи, дійшов висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно з статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого порядку судового оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/12964/17.

Законом, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Системний аналіз положень наведених вище норм закону дає можливість зробити висновок про те, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення у справі та видав виконавчий лист, за винятків випадків встановлених ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи, постанова ВП № 58583645 від 12.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі виконання виконавчого листа № 523/14617/17 від 27.09.2018 року, виданого Суворовським районним судом міста Одеси.

Отже, за правилами вищенаведених норм права, дії та рішення державних виконавців, вчинені та прийняті під час виконання судового рішення у цивільній справі, оскаржується стороною виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ.

Порядок оскарження передбачено також і приписами частини 1 статті 447 ЦПК України.

Цієї нормою права встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, спір не відноситься до юрисдикції адміністративного суда.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238-239, 243, 256, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №420/2932/22 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65102, м. Одеса, вул. Перша Сортувальна, буд. 36-Г) про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу про право на звернення до суду в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.