Справа № 160/21366/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй було відмолено в призначенні пенсії за віком, оскільки до трудового стажу не було зараховано періоди роботи з 01.09.1976 року по 08.07.1978, з 14.09.1978 по 09.10.1978 року, з 01.01.1980 по 31.10.1980 року, з 29.03.1982 по 01.06.1993 року, з 01.10.1993 по 19.01.1994 року, з 21.06.2019 року по 21.10.2019 року, з 14.11.2019 року по 31.03.2020 року, з 27.11.2020 року по 12.04.2021 рік. Позивач не погоджується з діями відповідача, вважає їх протиправними та такими, що порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення.
Розглядати справу ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
11.03.2022 року через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що до трудового стажу позивача не зараховано періоди з 01.09.1976 по 08.07.1978, оскільки в свідоцтві від 10.07.1989 року та в уточнюючій довідці від 25.05.2021 року №26 зазначено ім`я " ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
19.05.2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
До заяви позивачем було надано наступні документи: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ); трудова книжка від 20.09.1978 року серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про навчання від 10.07.1978 №6676; паспорт.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.05.2021 року №10 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.05.2021 року обґрунтовано тим, що необхідний стаж для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років. Страховий стаж особи становить 1 рік 8 місяців 23 дні. Додатково повідомлено, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1976 року по 08.07.1978 року, оскільки ім`я заявника в свідоцтві від 10.07.1978 року « ОСОБА_1 » не відповідає паспортним даним російською мовою « ОСОБА_1 »; періоди роботи з 14.09.1978 року по 09.10.1978 року, з 01.01.1980 року по 21.10.1980 року, з 29.03.1982 року по 01.06.1993 року, з 01.10.1993 року по 10.01.1994 року, оскільки в трудовій книжці внесене ім`я заявника « ОСОБА_1 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ».

14.07.2021 року ОСОБА_1 вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.07.2021 року № 10 про відмову в призначенні пенсії, позивача повідомлено про відмову у призначенні їй пенсії згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.07.2021 року обґрунтовано тим, що необхідний стаж для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років. Страховий стаж особи становить 14 років 1 місяць 15 днів. Додатково повідомлено, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1976 року по 08.07.1978 року, оскільки ім`я заявника в свідоцтві від 10.07.1978 року та в уточнюючій довідці від 25.05.2021 року № 26 зазначено " ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним (рос. мовою ОСОБА_1 ). Підтвердити факт належності свідоцтва про навчання можливо в судовому порядку.

Вважаючи відмову відповідача від 21.07.2021 року № 10 у призначенні пенсії протиправною позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 1 Закону №1788, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058, визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом, до заяви про призначення пенсії позивачем було надано: довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ); трудову книжку від 20.09.1978 серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про навчання від 10.07.1978 №6676; паспорт.

Рішенням від 21.05.2021 року № 10 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком оскільки згідно з наданих документів страховий стаж роботи позивача складає 1 рік 8 місяців 23 дні, та не зараховано до страхового стажу: періоди навчання з 01.09.1976 року по 08.07.1978 року, оскільки ім`я в свідоцтві від 10.07.1989 року та в уточнюючій довідці від 25.05.2021 року №26 зазначено « ОСОБА_1 », що не відповідає паспортним даним (рос. мовою ОСОБА_1 ); періоди роботи з 14.09.1978 по 09.10.1978, з 01.01.1980 по 31.10.1980, з 29.03.1982 по 01.06.1994, з 01.10.1993 по 19.01.1994, оскільки в трудовій книжці внесене ім`я заявника ( ОСОБА_1 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_1 ).

Судом встановлено, що 12.07.2021 року в трудову книжку позивачки НОМЕР_2 було внесено запис інспектором ВК ДП «Сервіс-центр» ТОВ ВП «Теплогазбуд», яким на титульній сторінки ім`я « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » згідно паспорту НОМЕР_4 від 12.05.2009 року та свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 24.05.1961 року.

З свідоцтва про навчання від 10.07.1978 року № 6676 вбачається, що його видано на ім`я (далі мовою оригіналу) ОСОБА_1 .

В той же час, паспорт серії НОМЕР_4 від 12.05.2009 видано на ім`я ОСОБА_1 (рос. мовою ОСОБА_1 ),свідоцтво про народження № НОМЕР_6 від 24.05.1961 року видане на ім`я « ОСОБА_1 ».

Також, судом встановлено, що проектом рішенням від 21.07.2021 року № 10 позивачу відмовлено відмову в призначенні пенсії, посилаючись на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди навчання з 01.09.1976 по 08.07.1978, оскільки ім`я в свідоцтві від 10.07.1989 та в уточнюючій довідці від 25.05.2021 № 26 зазначено " ОСОБА_1 ", що не відповідає паспортним даним (рос. мовою ОСОБА_1 ).

При цьому, уточнюючої довідки від 25.05.2021 № 26 про яку йдеться мова в зазначеному проекті рішення позивачем суду не надано.

Згідно пункту 26 Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846.

Пунктами 1.6. та 1.7. цього порядку передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії визначений пунктом 2.1. порядку № 22-1. Цим пунктом передбачено подання, зокрема, документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно пункту 4.1. порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку).

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 постанові Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 р. в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення даних у них, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я, по батькові, часу народження та інше. Підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В даному випадку, встановлення факту належності свідоцтва потрібно позивачу для урахування під час призначення пенсії, тобто має наслідком виникнення правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії. В іншому порядку встановити факт належності свідоцтва про навчання немає можливості, а тому позивачу необхідно здійснити це в судовому порядку відповідно до норм ЦПК.

Враховуючи висновки суду у даній справі та те, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача період її навчання ґрунтувалась на тому, що в свідоцтві про навчання та уточнюючій довідці є не відповідність ім`я заявника паспортним даним, тому їх не враховано під час вирішення питання про призначення пенсії, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не було зараховано до стажу позивача період її навчання з 01.09.1976 року по 08.07.1978 року та відповідно відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії від 21.07.2021 року та зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи 14.09.1978 по 09.10.1978 року, з 01.01.1980 по 31.10.1980 року, з 29.03.1982 по 01.06.1993 року, з 01.10.1993 по 19.01.1994 року, з 21.06.2019 року по 21.10.2019 року, з 14.11.2019 року по 31.03.2020 року, з 27.11.2020 року по 12.04.2021 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку, судом встановлено, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії рішенням від 21.07.2021 року у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу 28 років, відповідач зазначив що зарахований стаж позивача складає 14 років 1 місяць 15 днів, та що до такого стажу не зараховано період навчання з 01.09.1976 року по 08.07.1978 року.

В свою чергу, відповідно трудової книжки позивача НОМЕР_2 наявна інформація про наступну працю позивача:

запис №2 від 14.09.1978 року про прийняття на посаду в ливарний цех №1 ученицею модельниці на підставі наказу №202-к від 12.09.1978 року;

запис №3 від 09.10.1978 року про звільнення з заводу за власним бажанням на підставі наказу №221-к від 09.10.1978 року;

запис №4 від 01.01.1980 року про прийняття на посаду прибиральниці на один місяць на підставі наказу ДС 49 від 01.01.1980 року;

запис №5 від 01.02.1980 року про призначення комерційним агентом на підставі наказу ДС 14 від 31.01.1980 року;

запис №6 від 14.02.1980 року про переведення агентом з розшуку вантажів на підставі наказу ДС 19 від 14.02.1980 року;

запис №7 від 31.10.1980 року про звільнення за власним бажанням на підставі наказу №ДС №179 від 31.10.1980 року;

запис №8 від 29.03.1982 року про прийняття тимчасово на посаду молодшого продавця магазину №26 на підставі наказу №55-к від 25.03.1982 року;

запис №13 від 01.06.1993 року про звільнення за власним бажанням на підставі наказу №4 від 01.06.1993 року;

запис №14 про призначення на посаду заст. директора магазину №125 на підставі наказу №26 від 01.10.1993 року;

запис №15 від 19.01.1994 року про звільнення за власним бажанням на підставі наказу №38 від 19.01.1994 року;

запис №16 від 01.11.2018 року про призначення допомоги по безробіттю;

запис №19 від 26.10.2019 року про припинення виплат допомоги по безробіттю;

запис №20 від 14.11.2019 року про прийняття на посаду оператора котельні на підставі наказу №180-ок від 13.11.2019 року;

запис №21 від 31.03.2020 року про звільнення з посади за власним бажанням на підставі наказу №53-ок від 31.03.2020 року;

запис №22 від 27.11.2020 року про прийняття на посаду оператора котельні на підставі наказу №39 від 26.11.2020 року;

запис №23 від 12.04.2021 року про звільнення з посади за закінченням терміну трудового договору на підставі наказу №16 від 12.04.2021 року.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, 12.07.2021 року в трудову книжку позивачки НОМЕР_2 було внесено запис інспектором ВК ДП «Сервіс-центр» ТОВ ВП «Теплогазбуд», яким на титульній сторінки ім`я « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » згідно паспорту НОМЕР_4 від 12.05.2009 року та свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 24.05.1961 року.

При цьому, з рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2021 року вбачається зарахування до стажу 14 років 1 місяця 15 днів.

Позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про зарахування до страхового стажу позивача періоди її роботи 14.09.1978 по 09.10.1978 року, з 01.01.1980 по 31.10.1980 року, з 29.03.1982 по 01.06.1993 року, з 01.10.1993 по 19.01.1994 року, з 21.06.2019 року по 21.10.2019 року, з 14.11.2019 року по 31.03.2020 року, з 27.11.2020 року по 12.04.2021 рік, однак не наведено жодного пояснення та не надано жодного доказу того, що якийсь з наведених періодів роботи позивача було їй не зараховано до страхового стажу.

Враховуючи зазначене, зважаючи на відсутність в рішенні від 21.07.2021 року відмови у зарахуванні заявлених позивачем періодів до страхового стажу, зарахування до страхового стажу 14 років 1 місяця та 15 днів роботи позивача на підставі трудової книжки позивача, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи 14.09.1978 по 09.10.1978 року, з 01.01.1980 по 31.10.1980 року, з 29.03.1982 по 01.06.1993 року, з 01.10.1993 по 19.01.1994 року, з 21.06.2019 року по 21.10.2019 року, з 14.11.2019 року по 31.03.2020 року, з 27.11.2020 року по 12.04.2021 рік не підлягають задоволенню.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави дійти висновку про те, що рішення відповідача від 21.07.2021 року, яким відмовлено в призначенні позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який в даному випадку складав 14 років 1 місяць 15 днів, прийняте з урахуванням всіх обставин, обґрунтоване та таке, що не підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Згідно положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Крім того у даному спорі судом не встановлено наявність необхідного страхового стажу у позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію, оскільки обов`язковою передумовою призначення пенсії за віком є наявність визначеного законом страхового стажу.

Отже, вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська