Справа № 580/3803/19
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року справа № 580/3803/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.,

секретаря судового засідання - Могили І.,

за участю:

представника позивача - адвоката Крушельницької М. (за ордером),

представника відповідача - Волкович Ю. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

У листопаді 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконкому ЧМР від 05.11.2019 № 1222 «Про демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 ».

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що спірне рішення прийняте відповідачем з порушенням процедури, поза межами повноважень, визначених законом, оскільки позивач не здійснював самовільне розміщення тимчасової споруди, оскільки остання розміщена на підставі договору оренди землі від 13.04.2007, який є чинним та не скасованим.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.10.2021 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року скасовані з тієї підстави, що суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції не взяли до уваги факт того, що спірна споруда (кіоск по продажу хлібобулочних виробів (2000х3500), розташований на земельній ділянці площею 7,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , є нерухомим майном, яке зареєстроване в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а не тимчасовою спорудою, у зв`язку з чим не може бути демонтований за рішенням суб`єкта владних повноважень. Справа направлена на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та письмовими повідомленнями, направленими позивачем на адресу відповідача, підтверджується, що кіоск по продажу хлібобулочних виробів за адресою: АДРЕСА_2 , є нерухомим майном, а не тимчасовою спорудою. Водночас відповідач відповідно до положень Цивільного кодексу України, Законів №2807-1V, 3038-V1, Правил благоустрою, розроблених на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту наділений повноваженнями приймати рішення щодо демонтажу тимчасових споруд. Водночас закінчений будівництвом об`єкт, прийнятий в експлуатацію на підставі зареєстрованої органом державно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути примусово знесений за рішенням суду.

Також позивач зазначив, що спірне рішення спрямоване на демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, позивачу належить право оренди земельної ділянки, яке перейшло від попереднього власника після укладення біржової угоди купівлі-продажу №12938 від 12.09.2008, згідно з якою позивач придбав спірну споруду, і позивач сплачує орендну плату за землю.

Відповідач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки торговий павільйон є тимчасовою спорудою та не є об`єктом нерухомого майна, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності Черкаської міської ради і встановлений без дотримання норм ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.30,2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 (далі - Порядок №244).

Щодо договору оренди землі від 13.04.2007, то він був укладений Черкаською міською радою з ПП ОСОБА_2 на 1 рік. Позивач не вчиняв дії щодо набуття права власності чи користування земельною ділянкою, доказів щодо сплати орендної плати не надав. Перехід права власності на тимчасову споруду в розумінні ст. 377 ЦК України, ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» не породжує наслідків у вигляді переходу права оренди земельної ділянки, тому у позивача право користування земельною ділянкою відсутнє, отже не може бути порушене.

Позивач звертався до Черкаської міської ради 22.03.2016 із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 , проте рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2016 №2-622 йому було відмовлено.

Також 11.05.2019 позивач звертався до управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо можливості розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_3 , площею 24 кв м, проте йому було відмовлено у зв`язку з тим, що стаціонарні тимчасові споруди повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно ДБН 360-92, але не менше 10 м, також заборонено розміщення тимчасових споруд ближче 15 метрів від вікон будівель.

Отже позивач при прийнятті спірного рішення діяв виключно на підставі та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства і втручання у право мирного володіння майном позивача не здійснював.

Також перевіркою посадових осіб відповідача було виявлено, що тимчасова споруда розміщена на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка знаходиться у постійному користуванні КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» (кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0015), що підтверджується фотофіксацією, тобто є самовільно встановленою на території вказаного закладу, чим спростовуються доводи позивача про те, що тимчасова споруда розміщена за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, до департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради не надходили звернення з приводу присвоєння/зміни нумерації нерухомого майна по АДРЕСА_2 та рішення щодо присвоєння/зміни нумерації нерухомого майна не ухвалювалось.

Отже тимчасова споруда за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться за вказаною адресою незаконно, оскільки земельна ділянка, на якій вона розміщена, позивачу не належить, в оренді не перебуває, дозвільні документи та паспорт прив`язки відсутні.

Згідно з додатковими поясненнями відповідача запис про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 є незаконним, оскільки об`єкт є тимчасовою спорудою загальною площею 24,3 кв. м і фактично розташований по АДРЕСА_1 , а відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають держаній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення.

Також документи, на підтвердження яких державним реєстратором КП «Реєстраційний центр» Каленчуком М.А. прийнято рішення №32420763 від 17.07.2019 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , є недостатніми для такої реєстрації, оскільки суперечать вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.

Ухвалою суду від 22.11.2021 справа прийнята до провадження суддею Руденко А. у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 20.01.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивач позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, у задоволенні просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Відповідно до копії Біржової угоди купівлі-продажу від 12.09.2008р., №12938, кіоск по продажу хлібобулочних виробів (2000х3500), що розташований на земельній ділянці пл. 7,5 кв.м. по АДРЕСА_4 була придбаний Позивачем у власність у ФОП ОСОБА_2 .

Згідно листів Департаменту містобудування та Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради від 12.10.2012р. №2814-ТС1 та від 17.17.2014р. №4475-ТС1 до ФОП ОСОБА_1 , перший не заперечує можливість розміщення кіоску. Відповідність намірів дійсна 4 місяці з дати надання висновку. Крім того, в обох листах зазначено, що встановлення тимчасових споруд здійснюється на підставі та відповідно до паспорту прив`язки ТС, відхилення від паспорту прив`язки не допускається.

Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Каленчука М.А. від 17.07.2019 №47809908 зареєстровано право власності фізичної особи ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна загальною площею 24,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101.

05.11.2019р. Виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішенням №1222 "Про демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 "

Відповідно до пояснювальної записки до проекту рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 , при проведенні перевірки території міста Черкаси зафіксовано факт розміщення тимчасової споруди по АДРЕСА_1 . Тимчасова споруда розміщена на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка знаходиться у постійному користуванні КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» (кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0015).

Висновку щодо відповідності намірів розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці по АДРЕСА_1 не надавалося та паспорт прив`язки на розміщення тимчасової споруди не оформлявся.

У зв`язку з відсутністю паспорта прив`язки ТС за вказаною адресою підготовлено проект рішення про демонтаж.

Позивач, вважаючи спірне рішення протиправним, звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин 3,4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р №3038-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №3038-VI)) визначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частини 2 статті 28 Закону №3038-VI, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005р. №2804-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі - Закон №2804-IV), до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; організація місць відпочинку для населення; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу «Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадськог АДРЕСА_2.лянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позов

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 року (далі Порядок №244), яким визначений механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку №244, до повноважень виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської, районної ради та районної державної адміністрації, відноситься: затвердження своїм рішенням (розпорядженням, наказом) комплексної схеми розміщення тимчасової споруди та архітипу, що розроблені за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради.

Підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1). Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (пункти 2.1 та 2.2 Порядку №244) з вичерпним переліком документів, що визначені пунктом 2.3 Порядку №244.

Пунктом 2.4 Порядку №244 визначено, що відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Пунктом 2.7 Порядку №244 визначено, що паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Строк дії паспорта прив`язки згідно з п.2.17 Порядку №244 визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень.

Відповідно до п.п. 2.20, 2.21 Порядку №244, встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається.

Згідно п.п. 2.30, 2.31 Порядку №244 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

З аналізу вказаних положень Порядку №244 вбачається, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС, а у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

Судом встановлено, що відповідно до Біржової угоди купівлі-продажу від 12.09.2008р., №12938 (т. 1, а.с. 12), предметом купівлі-продажу став кіоск по продажу хлібобулочних виробів (2000х3500), що розташований на земельній ділянці пл. 7,5 кв.м. по АДРЕСА_4 .

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-1V (далі - Закон №1952-1V) (у редакції, яка діяла на момент вчинення Біржової угоди) обов`язковій державній реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону №1952-1V у Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше або яке не було зареєстровано відповідно до цього Закону, за рішенням державного реєстратора прав про державну реєстрацію права власності відкривається розділ Державного реєстру прав.

Ч. 1 ст. 27 Закону №1952-1V передбачає, що дані до розділу Державного реєстру прав вносяться в разі прийняття рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону №1952-1V витяги з Державного реєстру прав, що містять відомості про встановлення, зміну чи припинення речових прав на нерухоме майно, надаються органами державної реєстрації власнику (власникам) нерухомого майна.

Як вбачається з пункту 1.1 вказаної Біржової угоди, на підтвердження права власності на кіоск по продажу хлібобулочних виробів, що належить продавцю ФОП ОСОБА_2 надано товарний чек від 01.07.2002 року.

Отже відсутність витягу з Державного реєстру прав про державну реєстрацію права власності на кіоск по продажу хлібобулочних виробів (2000х3500), що розташований на земельній ділянці пл. 7,5 кв.м. по АДРЕСА_4 (на час розгляду справи - АДРЕСА_1 ) на момент вчинення Біржової угоди свідчить про те, що вказаний кіоск був тимчасовою спорудою, а не об`єктом нерухомого майна.

Судом встновлено, що 11.05.2019 позивач звертався до управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо можливості розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_3 , площею 24 кв м, проте йому було відмовлено у зв`язку з тим, що стаціонарні тимчасові споруди повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно ДБН 360-92, але не менше 10 м, також заборонено розміщення тимчасових споруд ближче 15 метрів від вікон будівель.

Отже з 2008 року кіоск по продажу хлібобулочних виробів (2000х3500), що розташований на земельній ділянці пл. 7,5 кв.м. по АДРЕСА_4 (на час розгляду справи - АДРЕСА_1 ) як тимчасова споруда був встановлений та використовувався без паспорта прив`язки, що є підставою для прийняття рішення про його демонтаж.

Водночас згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Каленчука М.А. від 17.07.2019 №47809908 зареєстровано право власності фізичної особи ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна загальною площею 24,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №101.

Наданими відповідачем фотокопіями кіоску від 21.12.2021, копіями Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 15.04.2005 серії ЯЯ №34785, виданого Черкаській міській поліклініці №2 про право постійного користування земельною ділянкою площею 0,4870 га за адресою АДРЕСА_5 та планом меж земельної ділянки до вказаного Державного акта, витягом з геопорталу містобудівного кадастру м. Черкаси на земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0015 (т. 1, а.с. 253-257), графічним фрагментом з плану м. Черкаси (т. 2, а.с. 22) підтверджується, що позивач здійснив перебудову тимчасової споруди кіоска хлібобулочних виробів, що був розміщений за адресою: АДРЕСА_5 (на час розгляду справи АДРЕСА_1 ) та зареєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1); особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2); право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3); якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4); у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у певним чином подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 23 грудня 2019 року (справа № 826/7710/16) виснував, що аналіз положень ЦК, Законів №№ 2807-ІV, 3038-VІ, Правил благоустрою, розроблених на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених у даній справі рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, дає підстави вважати, що Департамент наділений повноваженнями приймати рішення щодо демонтажу та надавати відповідні доручення виключно щодо об`єктів, які належать до тимчасових споруд у розумінні законодавства. Нерухоме майно, стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття речових прав на таке нерухоме майно, отже, закінчений будівництвом об`єкт, прийнятий в експлуатацію на підставі зареєстрованої органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації, поданої замовником, може бути примусово знесений в порядку, встановленому Законом № 3038-VI згідно з судовим рішенням, ухваленим за позовом визначеного цим Законом суб`єкта владних повноважень, однак, не підлягає демонтажу відповідно до Закону № 2807-IV і розроблених на його виконання Правил благоустрою.

Судом встановлено, що реєстрація права власності позивача на об`єкт нерухомості здійснена за рішенням державного реєстратора Каленчука М.А. від 17.07.2019 №47809908, в той час як спірне рішення про знесення тимчасової споруди прийнято 05.11.2019, отже винесено щодо об`єкта нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке не є тимчасовою спорудою у розумінні вищеназваних приписів законодавства, і належить позивачу на праві приватної власності, яке зареєстровано у визначеному законом порядку, тому рішення відповідача є протиправними.

Посилання відповідача на ті обставини, що земельна ділянка для розміщення кіоску хлібобулочних виробів не надавалась та кіоск розміщено на території земельної ділянки, наданої в постійне користування Черкаській міській поліклініці №2 (на час розгляду справи - КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД»), адреса АДРЕСА_2 об`єкту нерухомості не присвоювалась, є необгрунтованими, оскільки вказані обставини є істотними при вирішенні спору про правомірність реєстрації права власності позивача на об`єкт нерухомості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 5 листопада 2019 року №1222 «Про демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_5 ».

Стягнути з виконавчого комітету Черкаської міської ради (18002, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 березня 2022 року.

Головуючий Алла РУДЕНКО