Справа № 340/10810/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року м. Кропивницький справа №340/10810/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградській області (27013, Кіровоградська обл., Добровеличківський р-н. с. Тишківка, вул. Центральна, 3, код ЄДРПОУ - 04365827)
провизнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасуваим рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №694 та зобов`язати Тишківську сільську раду на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5174 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 .

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування вимог представником позивачів зазначено, що відповідачем не вчинено всіх необхідних дій щодо розгляду заяв позивачів про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки відсутнє рішення, як про задоволення цих заяв або ж про вмотивовану відмову в їх задоволенні.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні вимог зазначивши, що Тишківська сільська рада вважає, що позивачами безпідставно розроблено проекти землеустрою за мовчазною згодою та вони суперечать абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки у вищевказаних громадян є рішення сесії Тишківської сільської ради від 29.04.2021 року № 247 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою за межами населених пунктів Тишківської отг".

Станом на 11.02.2022 року відомості на земельну ділянку з кадастровим номером :02:0002:5174 відсутні на публічній кадастровій карті.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати протиправним і скасувати рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №693, №694, №695, №696, №697, №698 та зобов`язати Тишківської сільської раду на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передачу її у власність.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та роз`єднано позовні вимоги до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії у самостійні провадження.

Адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградській області про визнати протиправним і скасування рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №694 та зобов`язання Тишківської сільської ради на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5174 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 присвоєно номер 340/10810/21 та передано на розгляд судді Жуку Р.В.

20.01.2022 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву.

Інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подано.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням зібраних доказів, судом встановлені наступні обставини.

Позивачка у березні 2021 року звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради (за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:9125, загальною площею 37,0522 га). До заяви додано.

Не отримавши відповіді на звернення протягом місяця позивачка уклала 22.04.2021 договір про виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді на підставі абз.1 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

22.04.2021 позивачка направила відповідачу повідомлення про укладення договору на виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді, які отримані відповідачем 23.04.202.

На підставі укладеного договору та повідомлення про укладення договору на виконання робіт із землеустрою без надання дозволу - по мовчазній згоді ПП «Альфа-Земпроект» розроблений у квітні-травні 2021 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 12,0000 га.

Даним проектом передбачено відвести у власність (шляхом безоплатної передачі) позивачам земельної ділянки загальною площею 12,0000 га для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ -01.03) (додаток до Пояснювальної записки проекту), за рахунок земельної ділянки загальною площею 37,0522 га, кадастровий номер :02:002:9125).

28.05.2021 за заявою розробника документації із землеустрою на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 12,0000 га заявникам, кадастровим реєстратором відділу у Добровеличківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснено державну реєстрацію запроектованих проектом до відведення земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів (ст. 79-1 ЗК України), а саме:

- ОСОБА_2 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5175;

- ОСОБА_1 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5174;

- ОСОБА_3 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5173;

- ОСОБА_4 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5172;

- ОСОБА_5 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5171;

- ОСОБА_6 - площею 2,0000 га кадастровий номер :02:002:5170.

04.06.2021 ОСОБА_1 подала заяву про затвердження зазначеного проекту землеустрою та передачу відповідних земельних ділянок у власність.

07.07.2021 відповідач повідомив позивачку, що винесені на розгляд сесії 17.06.2021 проекти рішень про затвердження проекту землеустрою та передачу останнім у власність запроектованих для відведення земельних ділянок не підтримано двома третинами голосів ради, а тому рішення за заявами позивачів не прийнято.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у справі №340/4369/21 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задоволено частково. Зобов`язано Тишківську сільську раду розглянути заяви позивачів про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 12,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, Тишківська сільська рада для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

На виконання вищезазначеного рішення суд Тишківська сільська рада прийняла рішення від 26 жовтня 2021 року №694 , яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5174 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03).

Представник позивачки, вважаючи, що відповідачем прийняте рішення є протиправним, звернувся із даним позовом до суду.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно чч.8-10 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно ч.3 ст.50 Закону України "Про землеустрій" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з ч. 6 та ч.7 ст.186-1 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Так, ст.186 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлений порядок затвердження землевпорядної документації.

При цьому, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок приймається не на власний розсуд відповідача, а відповідно до ст.ст.6,13,14 Конституції України виключно в встановленому законом порядку.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що на стадії розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки він перевірявся на відповідність вимогам законів спеціально уповноваженими суб`єктами, коло яких визначено законодавчими актами, до яких сільські ради не відносяться.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Слід зазначити, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 825/60 та у постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 160/5982/19.

Поряд з цим, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що станом на 11.02.2022 року відомості на земельну ділянку з кадастровим номером :02:0002:5174 відсутні на публічній кадастровій карті, оскільки відповідно до відомостей витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:0002:5174, остання зареєстрована 28.05.2021 року.

Щодо тверджень відповідача про безпідставно розроблений проект землеустрою за мовчазною згодою та вона суперечать абз.3 ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.

17 березня 2021 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в рамках справи №826/9746/17, адміністративне провадження №К/9901/63276/18 досліджував питання щодо принципу мовчазної згоди при отриманні дозвільних документів.

Неприйняття рішення про відмову у наданні дозволу належним дозвільним органом свідчить про протиправну його бездіяльність, водночас сама лише бездіяльність (не прийняття рішення у встановлений строк) не є достатньою підставою для застосування принципу мовчазної згоди…

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру.

Частиною шостою статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», якою визначено принцип мовчазної згоди, передбачено, що якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

За визначенням, наданим у статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Отже, принцип мовчазної згоди (в контексті процедури отримання дозволу та наслідків неприйняття суб`єктом владних повноважень своєчасного рішення) можна застосувати у випадку, коли у визначений термін відповідним органом не прийнято жодного (позитивного або негативного) рішення про видачу або відмову у видачі документа дозвільного характеру, або відповідного погодження. Суб`єкт господарювання вправі продовжувати виконання робіт до прийняття відповідного рішення (позитивного або негативного) компетентним органом.

Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб`єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди. Тобто, виникнення у суб`єкта господарювання права на застосування принципу мовчазної згоди, за загальним правилом.

Відповідна правова позиція щодо застосування принципу мовчазної згоди викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №826/11460/17, від 10.01.2019 у справі №813/3145/16, від 13.02.2019 у справі №826/16335/17, від 21.03.2019 у справі №817/498/17, від 16.05.2019 у справі №818/600/17, від 21.08.2019 у справі №826/25865/15, від 13.02.2019 у справі №826/16335/17, від 21.08.2019 у справі №826/25865/15, від 21.08.2019р., №826/9749/17 від 22.01.2020р.,№ 826/14327/16 від 15.01.2020р.

Так, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо розгляду заяви позивачки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття відповідного рішення (позитивного або негативного) щодо відведення земельної ділянки відповідно до приписів Земельного кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові №21-1465а15 від 16.09.2015 року.

У даному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з урахуванням того, що клопотання позивача вже було розглянуто, відповідачем прийнято рішення, проект землеустрою погоджено у встановленому порядку, а підстави для відмови у відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу визнані судом протиправними, вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у власність позивачці.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с.1), враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений судовий збір підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 908,00 грн., який належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Тишківської сільської ради від 26 жовтня 2021 року №694, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5174 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03).

Зобов`язати Тишківську сільську раду на найближчій сесії прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:002:5174 у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ-01.03) та передати її у власність ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградській області (27013, Кіровоградська обл., Добровеличківський р-н. с. Тишківка, вул. Центральна, 3, код ЄДРПОУ - 04365827).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук