Справа № 460/10178/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2022 року м. Рівне №460/10178/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5
доУправління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі - Управління СЗН Сарненської РДА, відповідач), у якому просить: визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати неповнолітнім дітям позивача щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати провести її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з 13.01.2021, а ОСОБА_5 з 15.03.2021 нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неповнолітні діти позивача мають статус дитини, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживають в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відтак, мають право на отримання щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року. Однак, нарахування та виплату вказаної щомісячної грошової допомоги у визначеному законом розмірі відповідачем здійснено не було.

Ухвалою від 22.07.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 18.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзиву на позов не подав.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвами про народження, відповідно: від 21.08.2008 серія НОМЕР_1 , від 18.08.2011 серія НОМЕР_2 , від 17.12.2014 серія НОМЕР_3 , виданими виконавчим комітетом Глиннівської сільської ради Рокитнівського району, та від 23.03.2021 серія НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Березівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з дня народження постійно проживають в с. Хміль Сарненського району Рівненської області, що згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Рівненською обласною державною адміністрацією видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи: серії НОМЕР_5 від 25.08.2008, серії НОМЕР_6 від 05.09.2011, серії НОМЕР_7 від 14.12.2015, серії НОМЕР_8 від 30.08.2021 на ім`я, відповідно: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Позивач вважає протиправною бездіяльністю невідновлення відповідачем виплати з 17.07.2018 її неповнолітнім дітям щомісячної грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити відповідні кошти.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до ст. 37 Закону №796-XII (в редакції, чинній з 09.07.2007) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ця допомога виплачується щомісячно за місцем роботи, пенсіонерам - органами, які виплачують пенсію, непрацюючим громадянам - місцевими державними адміністраціями або виконавчими органами рад за місцем проживання. Виплата за два і більше місяців забороняється.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого виключено, зокрема, статтю 37 №796-XII.

Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28.12.2014 №76-VIII визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до статті 63 Закону №796-XII фінансування витрат, пов`язаних із його реалізацією, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Згідно з підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані доповнення Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися.

Кабінет Міністрів України не визначив порядку та розміру виплати грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону №796-XII.

За таких обставин, за відсутності постанови Кабінету Міністрів України про порядок та розмір виплати грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону №796-XII, до спірних правовідносин застосуванню підлягають безпосередньо норми статті 37 Закону №796-XII (у редакції, чинній з 09.07.2007).

Відтак Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 з 17.07.2018 відновлено право осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, на щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену статтею 37 Закону №796-XII, а тому Управління СЗН Сарненської РДА повинно було відновити виплату таким особам означеної допомоги.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 17.07.2018 №6-р/2018 зазначив, що встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку.

Таким чином, право особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, на отримання компенсації від держави як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Для реалізації конституційного права громадянина України на отримання вищевказаної щомісячної грошової допомоги Закон №796-XII пов`язує із наявністю у такого громадянина двох обставин: 1) належність до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, або до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) проживання на територіях радіоактивного забруднення.

Матеріалами справи підтверджується наявність у неповнолітніх дітей позивача статусу дитини, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінсоцполітики, визначений Порядком використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 ( далі - Порядок № 936).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 936 призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1146 ( 1146-2002-п ) "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги".

Органи соціального захисту населення, що проводять нарахування та виплати, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ) (далі - Закон), звіряють у разі потреби отриману від громадян інформацію щодо правомірності нарахування компенсаційних виплат з відділами персоніфікованого обліку згідно з Єдиним автоматизованим реєстром осіб, які мають право на пільги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117 .

Виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Матеріалами справи стверджено, що Рівненською обласною державною адміністрацією видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, неповнолітнім дітям позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - серії НОМЕР_5 від 25.08.2008; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - серії НОМЕР_6 від 05.09.2011. Отже з дня видачі відповідного посвідчення на підставі єдиної заяви таким особам підлягала до виплати грошова допомога, передбачена статтею 37 Закону № 796, до 01.01.2015, та повинна бути поновлена органом соціального захисту населення після відновлення з 17.07.2018 дії цієї статті Закону.

Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлено, що у позивача виникли підстави для поновлення конституційного права на виплату її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону №796-XII, виплата якої була зупинена на підставі положень, які визнані неконституційними.

Проте, як встановлено судом, поновлення такої виплати позивачу за її неповнолітніх дітей відповідачем не здійснено, що відповідач не заперечив.

Наведе свідчить про те, що така поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживають на території радіоактивного забруднення, не відповідає принципу належного врядування, зміст якого розкритий у багатьох рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у рішенні від 20.01.2012 у справі "Рисовський проти України".

Очевидно, що на виконання рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі №6-р/2018 державні органи, відповідальні за його виконання, не діяли вчасно та послідовно.

Невиконання державою покладених на неї обов`язків щодо соціального забезпечення та захисту громадян підриває довіру громадян до належного виконання всіма суб`єктами владних повноважень своїх функції та до можливості отримати справедливий соціальний захист.

Зважаючи на те, що нарахування щомісячної грошову допомогу, встановлену статтею 37 Закону №796-XII, в повному обсязі ("правильному" розмірі) покладається на відповідний орган соціального захисту населення, непроведення відповідачем поновлення виплати такої допомоги позивачу за її неповнолітніх дітей свідчить про те, що його бездіяльність призвела до порушення права таких осіб на отримання соціальної виплати, яке було відновлено на підставі рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі №6-р/2018.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 13.01.2021 (в межах шестимісячного строку звернення до суду) щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, яка порушує гарантоване Конституцією України право неповнолітньої дитини позивача як дитини, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, на соціальний захист, визначене Законом №796-XII.

З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у зразковій справі №240/4946/18, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити неповнолітнім дітям позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 13.01.2021 щомісячну грошову допомогу, встановлену статтею 37 Закону №796-XII, у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Отже, позов в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

Також суд встановив, що Рівненською обласною державною адміністрацією видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи: серії НОМЕР_7 від 14.12.2015 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та серії НОМЕР_8 від 30.08.2021 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як зазначено вище по тексту судового рішення, відповідно до п. 3 Порядку № 936, виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Суд враховує, що 17.08.2002 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги», пунктом 3 якої зобов`язано Міністерство праці та соціальної політики до 01 жовтня 2002 року затвердити форму заяви для призначення всіх видів соціальної допомоги та підготувати рекомендації щодо відповідної організації роботи місцевих органів праці та соціального захисту населення.

Однак, така заява Міністерством праці та соціальної політики була затверджена наказом № 441 лише 21 квітня 2015 року, при цьому у вказаній заяві відсутній такий вид соціальної допомоги, як щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлена статтею 37 Закону № 796. Це логічно зумовлено тим, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76), статтю 37 Закону № 796 було виключено.

Тобто, з 01 січня 2015 року нарахування та виплата щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796, припинена у зв`язку із внесеними змінами в закон.

Разом з тим, 17 липня 2018 року рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону № 76 визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, вказаним рішенням Конституційного Суду України відновлено дію статті 37 Закону № 796, яка із 17 липня 2018 року є чинною.

В той же час, після прийняття наведеного вище рішення Конституційного Суду України, Уряд України в особі Мінсоцполітики будь-яких змін до переліку видів соціальної допомоги у заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, затвердженої наказом Мінсоцполітики № 441 від 21 квітня 2015 року щодо щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796, не вносив. І це при тому, що для призначення соціальної допомоги нормами права встановлений обов`язок для громадян подати заяву встановленої форми.

Таким чином, особи, які мають статус потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживають на територіях зон радіоактивного забруднення, фактично позбавлені правової можливості подати заяву про призначення щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796, оскільки форма, яка затверджена наказом Мінсоцполітики № 441 від 21 квітня 2015 року, не передбачає такого виду соціальної допомоги.

З урахуванням викладеного суд уважає, що за відсутності встановленої законом форми заяви про призначення щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону № 796, подання особою, яка має право на таку допомогу, відповідної заяви довільного зразка, є прийнятним.

Позивач у позові ствердила, що вона з заявою про відновлення та виплату її дітям щомісячної грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону № 796, до відповідача не зверталася, оскільки вважає, що з 17.07.2018 відповідач повинен автоматично нараховувати та виплачувати її дітям таку грошову допомогу.

Беручи до уваги дати народження неповнолітніх дітей позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також дати видачі їм посвідчень дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, суд зазначає про відсутність обов`язку у відповідача поновити їм виплату спірної грошової допомоги після відновлення дії статті 37 Закону № 796, позаяк така допомога в порядку, встановленому чинним законодавством, призначена не була.

За обставинами справи, на час набуття ОСОБА_4 14.12.2015 статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, виплата спірної грошової допомоги не здійснювалася взагалі у зв`язку з виключенням відповідної правової норми. Водночас, після відновлення дії статті 37 Закону № 796 позивач не зверталася з заявою до органу соціального захисту населення щодо нарахування її дитині такої грошової допомоги.

Отже з матеріалів справи неможливо встановити факт порушення прав позивача відповідачем, оскільки до позовної заяви позивачем долучено тільки копію посвідчення та довідку про місце проживання ОСОБА_4 , проте дані докази не підтверджують обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Що стосується неповнолітньої ОСОБА_5 , то суд встановив, що вона набула статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, 30.08.2021 з дня видачі відповідного посвідчення.

З позовом до суду про захист порушеного права позивач звернулася 13.07.2021, шляхом його надіслана засобами поштового зв`язку.

Отже, на час звернення позивача до суду були об`єктивно відсутніми підстави стосовно неповнолітньої ОСОБА_5 , з якими закон пов`язує виплату спірної грошової допомоги, а саме відсутній статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 55 Конституції України визначено, що рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Статтею 5 КАС України гарантовано кожному право на звернення до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Слід зазначити, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивач не зверталася до органу соціального захисту населення з заявою про призначення щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону № 796, неповнолітній ОСОБА_4 , а неповнолітня ОСОБА_5 на час звернення позивача до суду не набула права на отримання такої грошової допомоги, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги. В цій частині судового спору відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту порушення прав та законних інтересів позивача, а тому в задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

Отже, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, тому підстави для застосування положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 13.01.2021 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, в розмірі, встановленому статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у визначеному законом розмірі, як отримувачу такої допомоги за її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 13.01.2021 щомісячну грошову допомогу, встановлену статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, як отримувачу такої допомоги за її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 31 березня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач - Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул. Демократична, 46,м. Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34502, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195398)

Суддя Н.О. Дорошенко