Справа № 440/9409/21
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/9409/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач або ГУНП в Полтавській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:

- визнати протиправними дії ГУНП в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні одноразової грошової допомоги, інваліду другої групи, що втратив працездатність поліцейського (80%) травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, інваліду II групи, що втратив працездатність поліцейського (80%) травма, пов`язаного з виконанням службових обов`язків відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 та Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 656700,00 грн.

Позивач вважає, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 він відповідає визначеному критерію для отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала внаслідок нещасного випадку, травми (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання службових обов`язків, оскільки являється інвалідом ІІ групи, втратив працездатність, поліцейського (80%) пов`язаного з травмою, отриманою при виконанні службових обов`язків та може реалізувати своє право на отримання одноразової допомоги, протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права, як це передбачено частиною шостою статті 100 Закону України "Про національну поліцію". А право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги виникло 16 березня 2021 року, з моменту встановлення медико-соціальною експертною комісією втрату працездатності позивача на 80% та встановила другу групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Відповідач позов не визнає. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на його необгрунтованість та зазначає, що відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 15 січня 2016 року №7о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), який змінено наказом ГУНП в Полтавській області від 10 лютого 2017 року№45о/с. При цьому, представник відповідача наголошує на тому, що факт внесення змін до наказу про звільнення позивача в частині підстави звільнення не змінює дати з якої він вважається звільненим - 15 січня 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 2002 року проходив службу в Збройних Силах України, з 26 січня 2004 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

ОСОБА_1 , має статус учасника бойових дій з 15 жовтня 2015 року.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ у зв`язку з реформуванням органів міліції та створенням нового органу - Національна поліція України та прийнятий на службу в Головне Управління Національної поліції в Полтавській області.

22 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Полтавській області заявою про призначення одноразової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 у березні 2021 року другої групи інвалідності, де вказано, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

25 травня 2021 року заступником начальника ГУНП в Полтавській затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . У висновку зазначено день набуття права на отримання грошової допомоги - 4 березня 2021 року у зв`язку з інвалідністю.

8 червня 2021 року ГУНП в Полтавській області повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення одноразової допомоги з тієї підстави, що група інвалідності встановлена після шести місяців з дня звільнення з поліції, що не відповідає вимогам частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач не погодився з такою відмовою відповідача та звернувся до суду зданим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для правильного вирішення публічно-правого спору, предметом оскарження в якому є рішення суб`єкта владних повноважень, обов`язковим є перевірка такого рішення на відповідність критеріям, визначеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, чи прийняте (вчинене) таке рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (надалі також - Закон №580-VIII).

Згідно із підпунктом 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Приписами частини другої статті 97 Закону №580-VIII регламентовано, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з вимогами часини першої статті 100 Закону України "Про Національну поліцію", визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог частини шостої статті 100 Закону України "Про Національну поліцію", особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 (надалі - Порядок №4).

Частина п`ятої Загальних положень вказаного Порядку, визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону №580-VIII) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліпи, чи участі в антитеуористнчній операції, V здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з пунктом 1 Умов виплати одноразової грошової допомоги вказаного Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: 2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до частин другої-третьої розділу 3 Порядку №4, посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги. Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Згідно з частиною першою розділу 4 Порядку №4, фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2, висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови. Розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. Поліцейським або членам сім`ї загиблого поліцейського виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після подання заяви за формою згідно з додатком 4. після надходження коштів до міжрегіональних, територіальних органів поліції і проводиться фінансовим підрозділом за місцем проходження служби поліцейського шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку із зазначенням реквізитів для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків), або через касу органу поліції. Одноразової грошової допомоги виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції. Якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми на підставі' довідки, виданої фінансовим підрозділом за останнім місцем отримання одноразової грошової допомоги.

Предметом даного спору є вирішення питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

Досліджуючи обставини справи судом враховано положення частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України де визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/186/16 за позовом ОСОБА_1 , встановлено, що 18 листопада 2015 року при виконанні службових обов`язків внаслідок судомного нападу позивач отримав ЗЧМТ і струс головного мозку, двічі викликали швидку медичну допомогу. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 19 листопада 2015 року по 25 листопада 2015 року. Стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився, тому з 1 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні у неврологічному відділенні у Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М. В. Скліфосовського, де позивачу встановлено діагноз: наявність епісиндрому у вигляді генералізованих судомних нападів, що перешкоджало проходженню служби в поліції.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 14 грудня 2015 року подав рапорт про направлення його на військово-лікарську комісію ГУНП в Полтавській області.

Наказом ГУ НП у Полтавській області №19 від 12 січня 2016 року "Про порушення службової дисципліни працівником БПСПОП ГУ НП та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 18 лютого 2006 року №3460-IV, що виявилося у відсутності на службі без поважних причин та неповідомленні про це керівництва БПСПОП ГУНП, старшого інспектора БПСПОП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції України.

Наказ ГУ НП у Полтавській області №19 від 12 січня 2016 року послугував підставою для прийняття наказу №7о/с від 15 січня 2016 року, яким згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Полтавській області №249 від 11 березня 2016 року "Про внесення змін до наказу ГУНП від 12 січня 2016року №19" внесено зміни до наказу ГУ НП у Полтавській області №19 від 12 січня 2016 року, а саме: пункт 1 викладено в наступній редакції: "За допущені прогули, відсутність на роботі (службі) з 14 грудня 2015 року по 22 грудня 2015 року без поважних причин старшого інспектора БПСПОП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України".

Не погоджуючись з наказами ГУ НП у Полтавській області: №19 від 12 січня 2016 року, №7о/с від 15 січня 2016 року та №249 від 11 березня 2016 року, позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі №816/186/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Полтавській області про скасування наказів, зобов`язання вчинити дії задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №19 від 12 січня 2016 року "Про порушення службової дисципліни працівником БПСПОП ГУ НП та притягнення до дисциплінарної відповідальності"; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №7о/с від 15 січня 2016 року; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №249 від 11 березня 2016 року "Про внесення змін до наказу ГУНП від 12 січня 2016 року №19"; зобов`язано ГУНП в Полтавській області змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі служби в Національній поліції України із: "за допущені прогули, відсутність на роботі (службі) з 14 грудня 2015 року по 22 грудня 2015 року без поважних причин старшого інспектора БПСПОП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України" на "звільнити через хворобу - за рішенням медичної комісії про непрацездатність до служби в поліції, пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Полтавським окружним адміністративним судом у ході розгляду справи №816/312/17 встановлено, що 8 листопада 2016 року до ВРСДЗ УМВС України в Полтавській області надійшла заява ОСОБА_1 про проведення службової перевірки по факту отримання ним тілесних ушкоджень під час проходження служби та виконання службових обов`язків в БСП "Полтава", яке мало місце 18 листопада 2015 року, а також доставлення його двічі швидкою допомогою до 1-ї МКЛ з діагнозом: судорожний синдром та ЗЧМТ. Вказана заява перенаправлена з ВРСДЗ УМВС України в Полтавській області до БПСПОП "Полтава" та отримана останнім 15 листопада 2016 року. За результатами розгляду вказаної заяви ГУНП в Полтавській області листом від 22 листопада 2016 року за вих.№Ш-73 повідомило ОСОБА_1 про те, що наказом БПСПОП ГУНП в Полтавській області від 24 листопада 2015 року №24/1 та відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України вже призначалася та проведена перевірка відповідною комісією, за результатами такої перевірки складено висновок, в разі незгоди з висновком ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду.

Вважаючи безпідставним непроведення службового розслідування по факту отримання ним тілесних ушкоджень під час проходження служби та виконання службових обов`язків ОСОБА_1 звернувся за допомогою до Всеукраїнської спеціальної колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю у Полтавській області, яка направила на ім`я заступника Міністра внутрішніх справ України керівника апарату ОСОБА_2 відповідний лист з проханням призначити службове розслідування по факту невиконання посадовими особами ГУНП в Полтавській області, БПСПОП ГУНП в Полтавській області вимог наказу МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", а також провести службове розслідування по факту отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 18 листопада 2015 року під час проходження служби та виконання ним службових обов`язків.

У відповідь на вказаний лист Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України листом від 17 лютого 2017 року №1052/12/6/01-2017 повідомив, що за результатами службового розслідування, проведеного ГУНП в Полтавській області за дорученням Національної поліції України, викладені у листі відомості про порушення працівниками поліції вимог нормативно-правових актів, які регламентують порядок розслідування нещасних випадків з поліцейськими, не підтвердилися. У ході перевірки за фактом травмування 18 листопада 2015 року ОСОБА_1 (наказ ГУНП в Полтавській області від 10 лютого 2017 року №160, висновок службового розслідування за листом від 16 лютого 2017 року документального підтвердження втрати ним працездатності, як передбачено пунктом 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, не отримано, підстави для призначення службового розслідування та складання акту про нещасний випадок відсутні.

Не погодившись з непроведенням службового розслідування відповідно до вимог наказу МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій відповідачів щодо не проведення службового розслідування протиправними, зобов`язання відповідачів провести службове розслідування відповідно до вимог наказу МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України " та скласти акти розслідування нещасного випадку за формою Н-1, Н-5.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду віл 16 травня 2017 року у справі №816/312/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення службового розслідування з приводу раптового погіршення стану здоров`я лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що мало місце 18 листопада 2015 року, у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346; зобов`язано Батальйон патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести службове розслідування з приводу раптового погіршення стану здоров`я лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що мало місце 18 листопада 2015 року, та оформити його результати у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Полтавським окружним адміністративним судом у ході розгляду справи №440/3941/19 встановлено, що 18 січня 2018 року командиром Батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Полтава" Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 винесено наказ №27/05 про створення комісії для розслідування нещасного випадку, який стався 18 листопада 2015 року із старшим інспектором БПСПОП лейтенантом поліції ОСОБА_1

8 червня 2018 року комісією для розслідування нещасного випадку, який стався 18 листопада 2015 року із старшим інспектором БПСПОП лейтенантом поліції ОСОБА_1 складено Акт форми Н-5, за висновками якого встановлено, що нещасний випадок стався із ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

8 червня 2018 року командиром БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області В.П.Лестюхін затверджено Акт № 2 форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру.

Підставою для висновку про те, що нещасний випадок, який стався із ОСОБА_1 не пов`язаний з виконанням службових обов`язків слугуло те що "... згідно медичних документів, які маються у матеріалах розслідування, куди звертався ОСОБА_1 за медичною допомогою, 13 серпня 2018 року було направлено запити , а саме: ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" (161/115/27/03-2018), Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського (162/115/27/03-2018), комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги" № 1 м.Полтави" (163/115/27/03-2018), комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Полтави" (164/115/27/03-2018), комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави" (165/115/27/03-2018).

Комунальний заклад "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м.Полтави" повідомив, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до даного закладу та перебував на лікуванні з 19 листопада 2015 року по 25 листопада 2015 року з діагнозом: "Гострі інфекції верхніх дихальних шляхів множинних або не уточнених локалізацій".

Комунальний заклад "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави" надав відповідь, що ОСОБА_1 у період з 01 січня 2013 року по теперішній час за медичною допомогою не звертався, хоча в матеріалах розслідування мається довідка з даного закладу від 28 грудня 2015 року про те, що ОСОБА_1 з 28 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року знаходився на амбулаторному лікуванні з приводу бронхіту.

Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського повідомила, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ПОКЛ з 01 грудня 2015 року по 11 грудня 2015 року з діагнозом: "Наслідки органічного ураження центральної нервової системи з розсіяною органічною симптоматикою, синдромом вегетативної дисфункції за змішаним типом, лікворо-венозною дистензією, цефалогічним синдромом, епісиндромом у вигляді генералізованих судомних епінападів (18 листопада 2015 року - 2 напади) зі змінами на ЕЕГ у вигляді дисфункції стовбурових структур головного мозку (від 27 листопада 2015 року), з астено-неврологічним синдромом. ЗЧМТ (18 листопада 2015 року) струс головного мозку. Хронічний двобічний гайморит. Викривлення носової перетинки з помірним порушенням носового дихання. Ангіопатія сітківок по змішаному типу обох очей.

Державна установа "ТМО МВС України по Полтавській області" повідомила, що первинна медична документація (картка амбулаторного хворого) колишнього працівника БПСПОП "Полтава" ОСОБА_1 у лікувальному закладі відсутня та за наявною інформацією вона знаходиться на руках хворого і до лікарні не повернута.

У зв`язку з цим, 05 квітня 2018 року на адресу проживання ОСОБА_1 було направлено лист, в якому з метою встановлення події просили останнього в найкоротший термін повернути до ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" його амбулаторну картку, про що повідомити комісію з розслідування нещасного випадку, який трапився з ним у зручний для нього спосіб. Але ніяких повідомлень від ОСОБА_1 щодо повернення картки так і не надійшло, тому 18 травня 2018 року за № 407/115/27/02-2018 на ДУ "ТМО МВС України в Полтавській області" було направлено повторний запит та 28 травня 2018 року отримано відповідь, що картка амбулаторного хворого ОСОБА_1 у лікувальному закладі відсутня. Одночасно зазначено, що в журналі реєстрації амбулаторних хворих неврологічного кабінету є запис про прийом лікарем-невропатологом ОСОБА_1 19 листопада 2015 року з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку та направлення його до неврологічного відділення ПОКЛ. 19 листопада 2015 року зареєстрований лікарняний лист, виданий ПМСД № 2 з 19 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 року з діагнозом ГРВІ. 26 листопада 2015 року лікарем-невропатологом поліклініки видано лікарняний лист з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 після прийому лікарем-невропатологом поліклініки був направлений до ПОКЛ для подальшого лікування. 01 грудня 2015 року в картці обліку лікарняних листів ОСОБА_1 зареєстрував лікарняний лист, виданий ПОКЛ з 01 грудня 2015 року по 12 грудня 2015 року з діагнозом: наслідки ураження ЦНС з розсіяною симптоматикою.

Відповідач вважаючи, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 18 листопада 2015 року отримав ЗЧМТ, струс головного мозку внаслідок судомного епінападу, не має підстав вважати, що нещасний випадок трапився при обставинах, які підпадають під дію пункту 3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року № 1346 ... ".

Не погоджуючись із такими висновками ГУНП в Полтавській області позивач звернувся до суду із вимогами скасувати Акт форми Н-5* і Акт №6 форми НТ* та зобов`язати повторно провести службове розслідування.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №440/3941/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду 6 жовтня 2020 року, позов ОСОБА_1 до ГУНП України в Полтавській області про визнання протиправними акти та зобов`язання вчинити дії, задоволено; визнано протиправним та скасовано акт форми Н-5 від 8 червня 2018 року розслідування нещасного випадку, та акт №2 форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений командиром БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 8 червня 2018 року; зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Полтавській області повторно провести службове розслідування з приводу раптового погіршення стану здоров`я лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що мало місце 18 листопада 2015 року.

18 грудня 2020 року комісією призначеною наказом від 7 грудня 2020 року №51 БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області для розслідування нещасного випадку, який стався 18 листопада 2015 року із старшим інспектором БПСПОП лейтенантом поліції ОСОБА_1 складено Акт форми Н-5, за висновками якого встановлено, що нещасний випадок трапився із ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

18 грудня 2020 року т.в.о. командира БПСПОП "Полтава" ГУНП в Полтавській області О.Дубина затверджено Акт № 2 форми Н-1 про нещасний випадок лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який стався в період проходження служби при виконання службових обов`язків.

17 лютого 2021 року військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" постановила ОСОБА_1 (на час звільнення зі служби в НПУ 15 січня 2016 року), що травма позивача пов`язана з виконанням службових обов`язків, захворювання (травми) колишнього співробітника НПУ ОСОБА_1 , 1984 року народження: "Наслідки органічного ураження центральної - нервової системи з розсіяною органічною симптоматикою, синдромом вегетативної дисфункції за змішаним типом, лікворно-венеозною дистензією, цефалгічним синдромом, епісиндромом у вигляді генералізованих судомних епінападів (18 листопада 2015 року два напади), зі змінами на ЕЕГ у вигляді дисфункції стовбурових структур головного мозку від 27.11.2015 р. з астено-нєвротичним синдромом. Закрита черепно-мозкова травма (18 листопада 2015 року), струс головного мозку, - ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Забійна рана 1-го пальця правої кисті, часткова ампутація нігтьової пластини (11 квітня 2012 року), - ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, рецидивуючий перебіг з вираженим больовим та диспепсичним синдромом, стадія нестійкої ремісії, ускладнена кровотечею 24 листопада 2014 року. Хронічний панкреатит, стадія нестійкої ремісії. Хронічний холецистит, стадія нестійкої ремісії, - ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції. На основі статті 22-Б, 75-Г, 55-Б, 56-В графи III Переліку захворювань і фізичних вад (наказ № 285 МВС України від 3 квітня 2017 року) - непридатний до служби в поліції. Пункт 12 та пункт 13 Свідоцтва про хворобу № 5-С від 11 січня 2016 року відмінити. Підстава: протокол засідання М (ВЛ) К ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" №6 від 17 лютого 2021 року. Примітка: при встановленні причинного зв`язку закритої черепно-мозкової травми (18 листопада 2015 р.) з виконанням службових обов`язків враховані акти форми Н-1 №5 від 18 грудня 2020 року, форми Н-5 від 18 грудня 2020 року.

Відповідно до довідки від 16 березня 2021 року до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 095807 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 4 березня 2021 року, травма, так, пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Таким чином, у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 16 березня 2021 року другої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, позивач лише у березні 2021 року звернувся із заявою до відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги, надавши при цьому відповідні документи.

Відповідач відмовляючи у задоволенні зави ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги посилається на наказ ГУНП в Полтавській області від 15 січня 2016 року №7о/с про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), який змінено наказом ГУНП в Полтавській області від 10 лютого 2017 року№45о/с. При цьому, відповідач зазначає, що факт внесення змін до наказу про звільнення позивача в частині підстави звільнення не змінює дати з якої він вважається звільненим - 15 січня 2016 року.

Надаючи оцінку зазначеній підставі відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги суд зважає на те, що причиною встановлення ОСОБА_1 інвалідності у строк, що перевищує 6 місяців після його звільнення була протиправна поведінка ГУНП в Полтавській області, яке не визнавало факту отримання позивачем травми під час виконання ним службових обов`язків, що спричинило численні звернення позивача до суду з метою захисту порушених прав у спірних правовідносинах.

Таким чином, саме у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності у позивача виникло право на отримання грошової допомоги.

При цьому, Законом України "Про Національну поліцію" встановлено можливість реалізувати право на отримання грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього права на таку допомогу, таке право не може ставитись у залежність від дати його звернення за такою допомогою, якщо так звернення відбулось у межах трирічного строку.

З огляду на викладене висновок ГУНП в Полтавській області від 28 травня 2021 року про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача у спірних правовідносинах не є належним способом захисту, а тому задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання ГУНП в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, інваліду другої групи, що втратив працездатність поліцейського (80%) у розмірі 656700,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Закону №580-VІІІ розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Судом встановлено, що право на отримання одноразової допомоги як інвалід другої групи у позивача виникло з 4 березня 2021 року.

Отже, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд, з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зобов`язати ГУНП в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності відповідно до Порядку №4 у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Отже, позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами першої, другої, третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтею 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Представництво інтересів позивача у цій справі здійснювалося адвокатом Ковжогою Олександром Івановичем на підставі ордеру про надання правової допомоги від 20 березня 2021 року.

Ковжога Олександр Іванович (свідоцтво серії ДН №4862, видане на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 26 липня 2017 року №23) включений до Єдиного реєстру адвокатів України, а тому має повноваження на представлення інтересів позивача у цій справі.

До суду надано копію договору про надання адвокатських послуг від 20 березня 2021 року, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику юридично-правову допомогу щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейського на підставі пункту 3 частини пешої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до розрахунку суми гонорару (винагороди) за надання адвокатських послуг (юридично-правової допомоги) гонорар виконавця складає 6000,00 грн, що складається з наступного: зустріч з клієнтом, надання консультації, роз`яснення - 750,00 грн (1,5 год.); аналіз судової практики - 2550,00 грн (3 год.); підготовка заяви до ГУНП в Полтавській області щодо виплати одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" - 200,00 грн (30 хв.); підготовка позовної заяви до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві про зобов`язання надати статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та видачі відповідного посвідчення, яку подати до Полтавського окружного адміністративного суду - 2000,00 грн (2 год.); підготувати відзив на позовну заяву - 500,00 грн (1 год.).

Відповідно до акту виконаних робіт згідно Угоди про надання адвокатських послуг від 20 березня 2021 року за виконану роботу замовник має сплатити 6000,00 грн.

Позивачем сплачено адвокату кошти у загальній сумі 6000,00 грн.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Зустріч з клієнтом, надання консультації, роз`яснення, аналіз судової практики; підготовка заяви до ГУНП в Полтавській області щодо виплати одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію"; підготовка позовної заяви до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної ради в м. Полтаві, де, ймовірно, допущено описку у найменуванні відповідача, про зобов`язання надати статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та видачі відповідного посвідчення, яку подати до Полтавського окружного адміністративного суду; підготувати відзив на позовну заяву, є послугами правового характеру незначної складності, які оцінено сторонами в 6000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату робіт адвоката із складністю справи (справа незначної складності) та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом виконаних робіт, та задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції в Полтавській області про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 28 травня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2021 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з складення повного судового

Суддя К.І. Клочко