Справа № 120/11286/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 березня 2022 р. Справа № 120/11286/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

14.09.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд подано адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вінницької міської ради (далі - відповідач, Рада).

У позовній заяві позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Додаток 6 пункту 3 рішення від 27.08.2021 № 549 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів оренди земельних ділянок громадянам»;

зобов`язати Раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га в межах м. Вінниці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою передачі безоплатно у власність у межах міста Вінниця, яка межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :02:113:0047.

Рішенням Вінницької міської ради від 26.03.2021 за № 342 відмовлено в наданні відповідного дозволу.

Незгода із відмовою стала приводом для звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі № 120/3070/21 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 9 рішення 7 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 26.03.2021 за № 342 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів земельного сервітуту, оренди та встановлення земельного сервітуту на земельні ділянки громадянам", зобов`язано Раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду від 16.06.2021 по справі № 120/3070/21 відповідачем розглянуто клопотання позивача та прийнято рішення від 27.08.2021 № 549, яким повторно відмовлено у наданні відповідного дозволу.

Позивач вважає відмову протиправною і такою, що не відповідає положенням статті 118 Земельного кодексу України, а тому з метою захисту своїх прав звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Мотивуючи незгоду із оскарженим рішенням органу місцевого самоврядування акцентує увагу на тому, що Рада дійшла передчасного та помилкового висновку, що бажана для нього земельна ділянка перебуває у власності іншої особи.

Ухвалою суду від 20.09.2021 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

21.09.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 20.09.2021.

Ухвалою суду від 27.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також, цією ухвалою витребувано за ініціативою суду у відповідача належним чином засвідченні документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

11.10.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що рішенням Вінницької міської ради № 549 від 27.08.2021 позивачу було відмовлено у наданні дозволу, у зв`язку із ненаданням погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні такої особи (відповідно до наявних топографо-геодезичних матеріалів та відомостей з містобудівної документації на вказаній земельній ділянці розміщена металева споруда, дана територія обробляється). Представник Ради вказує, що бажана для позивача земельна ділянка знаходиться у користуванні третіх осіб, а саме ОСОБА_2 та передана їй на підставі рішення 11 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 04.06.1996. Тому відповідач вважає рішення від 27.08.2021 № 549 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в частині що стосується ОСОБА_1 правомірним.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 07.02.2022, витребувано в архівного відділу Вінницької районної державної адміністрації належним чином засвідчену копію рішення 11 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 04.06.1996 про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 , акту про відведення земельної ділянки та схему розташування земельної ділянки передану ОСОБА_2 згідно вказаного рішення.

14.02.2022 на виконання вимог ухвали суду надійшов лист від Вінницької районної державної адміністрації в якому зазначається, що в документах 11 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 04.06.1996 акту відведення земельної ділянки, схеми розташування тощо, що стосується виділення земельної ділянки ОСОБА_2 не виявлено. Також надано копію рішення Агрономічної сільської ради від 04.06.1996 "Про виділення земельних ділянок на індивідуальне житлове будівництво пільговим категоріям жителів м. Вінниці".

28.03.2022 Архівним відділом Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області до суду надано архівний витяг з рішення Агрономічної сільської ради від 04.06.1996 "Про виділення земельних ділянок на індивідуальне житлове будівництво пільговим категоріям жителів м. Вінниці".

Суд дослідивши аргументи викладені у заявах по суті справи та оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

03.02.2021 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10 га, з метою передачі безоплатно у власність у межах міста Вінниця, яка межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :02:113:0047.

За результатами розгляду клопотання, рішенням № 549 від 27.08.2021, відповідач відмовив позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вказавши, що причиною відмови є не надання погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні такої особи.

Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі № 120/3070/21 адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано пункт 9 рішення 7 сесії 8 скликання Вінницької міської ради від 26.03.2021 за № 342 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів земельного сервітуту, оренди та встановлення земельного сервітуту на земельні ділянки громадянам".

- зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10 га, з метою передачі безоплатно у власність у межах міста Вінниця, яка межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :02:113:0047, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання рішення суду від 16.06.2021 по справі № 120/3070/21 відповідачем повторно розглянуто клопотання позивача та прийнято рішення від 27.08.2021 № 549, яким повторно відмовлено у наданні відповідного дозволу.

Відмова відповідача мотивована тим, що позивачем не було надано погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні такої особи (відповідно до наявних топографо-геодезичних матеріалів та відомостей з містобудівної документації на вказаній земельній ділянці розміщена металева споруда, дана ділянка обробляється).

Позивач вважає відмову протиправною та такою, що не відповідає положенням статті 118 Земельного кодексу України, а тому з метою захисту своїх прав звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами підпунктів "а", "б" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Так, згідно пункту "б" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідних розмірах в залежності від місця розташування земельної ділянки.

Відповідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із системного аналізу вищезазначених норм вбачається виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Також, згідно приписів частини 5 статті 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Водночас, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, у разі перебування бажаної для заявника ділянки у власності чи користуванні третіх осіб, до клопотання додається погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), адже безоплатна приватизація земельних ділянок, що вже перебувають у законному користуванні інших осіб, не допускається.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак відповідач відмовив у наданні дозволу у зв`язку з не наданням погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні такої особи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Водночас, в силу приписів статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Керуючись статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державній реєстрації, зокрема, підлягають: право власності чи право користування земельною ділянкою.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990).

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували, що на бажану для позивача земельну ділянку видані правовстановлюючі документи, які б підтверджували її перебування у власності чи користуванні іншої особи.

При цьому, за відсутності визначених законом доказів, які б підтверджували факт перебування земельної ділянки у власності чи користуванні інших осіб, доводи відповідача про необхідність згоди таких осіб на вилучення земельної ділянки не є обґрунтованими.

З огляду на вищезазначене, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою є протиправною, а відтак, пункт 3 Додатку 6 рішення Вінницької міської ради від 27.08.2021 № 549 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів оренди земельних ділянок громадянам» підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Умовою реалізації судом повноваження про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача є встановлення того, що для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Тобто, із урахуванням обставин цієї справи, передумовою для зобов`язання відповідача надати бажаний для позивача дозвіл, є встановлення того, що земельна ділянка вказана у його клопотанні є вільною.

З`ясовуючи вказані обставини суд встановив, що при оформленні права власності на сусідню із бажаною для позивача земельну ділянку, її власнику ОСОБА_3 передано на зберігання межові знаки, про що складено Акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 18.04.2019 (а.с. 98-101).

В процесі складання Акта від 18.04.2019 здійснено погодження меж земельної ділянки із власниками (користувачами) сусідніх земельних ділянок. У зазначеному документі власником (користувачем) сусідньої земельної ділянки (бажаної для позивача земельної ділянки) зазначено ОСОБА_2 (а.с. 100-101).

Із копії рішення Агрономічної сільської ради (органу який раніше володів повноваженнями розпоряджатися цією землею із урахуванням її місця знаходження) від 04.06.1996, архівного витягу із вказаного рішення, судом встановлено, що ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,10 га.

Інших документів про речове право ОСОБА_2 до суду не подано.

Безспірним є той факт, що із урахуванням змін меж населених пунктів та результатів проведеної адміністративно - територіальної реформи, саме Вінницька міська рада є органом місцевого самоврядування, який вправі розпоряджатися землею, яку позивач намагається отримати у власність.

Відповідно до п. «а» та «д» ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; д) організація землеустрою.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 19 Закону України «Про землеустрій», до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Статтею 35 вказаного Закону передбачено, що інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3, 7, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, в процесі прийняття рішення (вчинення дій) суб`єкт владних повноважень повинен діяти: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Із урахуванням встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд доходить висновку, що при вирішенні ініційованого позивачем земельного питання, відповідач - орган який вправі розпоряджатися землею та зобов`язаний вести її облік, інвентаризацію, достовірно встановлювати місце розташування та правовий режим земельних ділянок, вказаних нормативних приписів не дотримався. Це проявилося у тому, що відмовивши позивачу у задоволенні клопотання та наданні бажаного дозволу, Вінницька міська рада, маючи на це повноваження, достеменно, повно та об`єктивно не встановила правового режиму земельної ділянки щодо якої звернувся позивач, зіславшись при цьому на ймовірні факти її використання іншою особою та не дослідивши дійсного правового режиму цієї землі.

Такі недоліки у реалізації суб`єктом владних повноважень своїх повноважень, крім того що характеризують оскаржене рішення як неправомірне, позбавляють суд можливості перевірити факт дотримання позивачем усіх умов, що є необхідними для надання йому бажаного дозволу.

Тому порушені права позивача підлягають захисту у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га в межах м. Вінниці із урахуванням висновків суду, зроблених у цьому рішенні.

Для виправлення раніше допущених недоліків, Вінницька міська рада повинна повно, об`єктивно та достовірно встановити правовий режим бажаної для позивача земельної ділянки, використовуючи при цьому належні, допустимі правовстановлюючі документи і лише із їх урахуванням ґрунтувати власний висновок про наявність чи відсутність прав інших осіб на земельну ділянку щодо якої звернувся позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу ч. 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, а тому на його користь слід стягнути частину цієї суми у розмірі 454, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької міської ради.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 Додатку 6 рішення Вінницької міської ради від 27.08.2021 № 549 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів оренди земельних ділянок громадянам».

Зобов`язати Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10 га, з метою передачі безоплатно у власність у межах міста Вінниця, яка межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :02:113:0047, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ;

Відповідач: Вінницька міська рада - вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович