Справа № 160/26318/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.10.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років на підставі п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 13.10.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.10.2021 року про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач протиправно не зарахував у пільговому обчисленні страховий стаж позивача, а саме періоди роботи з 01.12.2010 року по 02.01.2012 року на посаді старшого електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, що призвело до порушення прав позивача на належне пенсійне забезпечення.
22.12.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та залучено співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.
16.03.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що згідно наданих документів Позивачем до територіальних органів Пенсійного фонду України страховий стаж становить: 37 років 05 місяців 00 днів,в тому числі пільговий стаж 12 років 1 місяць.
До страхового стажу враховано всі періоди в повному обсязі, згідно наданих документів.
До пільгового стажу не зараховано період з 01.12.2010 по 02.01.2012 на посаді старшого електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, оскільки вищезазначена посада не передбачена списками затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 583.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 13.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.10.2021 року за №41 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пільгового стажу, оскільки згідно наданих документів Позивачем до територіальних органів Пенсійного фонду України страховий стаж становить: 37 років 05 місяців 00 днів, в тому числі пільговий стаж 12 років 1 місяць.

До страхового стажу враховано всі періоди в повному обсязі, згідно наданих документів.

До пільгового стажу не зараховано період з 01.12.2010 по 02.01.2012 на посаді старшого електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, оскільки вищезазначена посада не передбачена списками затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 583.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Пунктом «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що враво на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу, виданої ВП «Знам`янська дистанція електропостачання» наданих до суду, встановлено, що у спірний період, зокрема з 01.12.2010 по 02.01.2012 позивач працював на посаді електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг.

Щодо доводів пенсійного органу, суд зазначає про таке.

Відповідно до змісту пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Суд зазначає, що протягом періодів роботи позивача з 01.12.2010 по 02.01.2012, чинним був Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років в редакції від 30.12.2006 року.

Наступні редакція вказаного Списку почала діяти з 14.08.2015 року.

Відповідно до зазначеного Списку в редакції від 30.12.2006 року наявна посада, на якій працював позивач у період з 01.12.2010 по 02.01.2012, а саме електромеханіки контактної мережі магістральних залізниць.

Враховуючи вказане, суд зазначає про необґрунтованість та безпідставність тверджень пенсійного органу, що у вказаному Списку відсутня посада - електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, на якій працював позивач у період з 01.12.2010 по 02.01.2012.

Крім того, суд зазначає, що зазначення у трудовій книжці позивача звання старший електромеханік контактної мережі магістральних залізничних доріг, вказує лише на звання електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, а відсутність у Списку посади саме старшого електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг не може свідчити про відсутність у позивача права на зарахування таких періодів роботи до пільгового стажу, оскільки Список за своїм змістом визначає посаду виходячи із характеру виконуваних робіт, а не із звання до такої посади.

А тому, суд доходить висновку, що періоди роботи позивача з 01.12.2010 по 02.01.2012 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд доходить висновку про протиправність рішення рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.10.2021 року за №41.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи позивача з 01.12.2010 по 02.01.2012 на посаді електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, суд зазначає про таке.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року у справі №21-87а13, від 20.03.2018 року у справі Ns461/2579/17, від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15.

Як встановлено судом, на день звернення до суду позивач вже мав пільгових стаж 12 років 1 місяць, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під час розгляду справи, судом встановлено, що періоди роботи позивача з 01.12.2010 по 02.01.2012 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та становить 1 рік 1 місяць 2 дні.

Таким чином, разом кількість спеціального стажу, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить - 13 років 2 місяці 2 дні, що є більшим ніж 12 років 6 місяців, встановлених пунктом «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд дійшов висновку, що за сукупності, вище наведених положень законодавства та фактичних обставин справи, позивач на день звернення з заявою до відповідача набув свого права на пенсію, у зв`язку з наявністю необхідного спеціального стажу, встановленого пунктом «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.10.2021 року.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи позивача з 01.12.2010 по 02.01.2012 на посаді електромеханіка контактної мережі магістральних залізничних доріг, що надає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 13.10.2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський