Справа № 160/10838/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-НАФТА" про застосування арешту рахунків платника податків, -
1. МФО банку - 380805, назва банку - АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" У М. КИЄВІ, валюта рахунку - НОМЕР_1 , валюта рахунку - 980 українська гривня, дата відкриття - 25.10.2019, взято на облік - 25.10.2019, дата операції - 25.10.2019.
2. МФО банку - 305653, назва банку - ДОДАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" У М.ДНІПР-СЬК, валюта рахунку - НОМЕР_2 , валюта рахунку - 980 українська гривня, дата відкриття - 25.10.2019, взято на облік - 25.10.2019, дата операції - 25.10.2019.
3. МФО банку - 305299, назва банку - АТ КБ "ПриватБанк", валюта рахунку - НОМЕР_3 , валюта рахунку - 980 українська гривня, дата відкриття - 05.03.2020, взято на облік - 05.03.2020, дата операції - 05.03.2020.
4. МФО банку - 305299, назва банку - АТ КБ "ПриватБанк", валюта рахунку - НОМЕР_4 , валюта рахунку - 980 українська гривня, дата відкриття - 05.03.2020, взято на облік - 05.03.2020, дата операції - 05.03.2020.
5. МФО банку - 899998, назва банку - Казначейство України (ел. адм. подат.), валюта рахунку - НОМЕР_5 , валюта рахунку - 980 українська гривня, дата відкриття - 20.02.2020, взято на облік - 21.02.2020, дата операції - 20.02.2020.
6. МФО банку - 899998, назва банку - Казначейство України (ел. адм. подат.), валюта рахунку - НОМЕР_6 , валюта рахунку - 980 українська гривня, дата відкриття - 28.02.2020, взято на облік - 02.03.2020, дата операції - 28.02.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 відкрито провадження у справі за позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
16.09.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, в задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що Наказ ГУ ДПС в Дніпропетровській області «про проведення фактичної перевірки» - є необґрунтованим та невмотивованим, оскільки податковим органом не наведено конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних). 04.09.2020 року TOB «УНІВЕРСАЛ-НАФТА» подало позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування Наказу. 08.09.2020 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд відкрив провадження за позовною заявою ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА». 08.09.2020 року ГУ ДПС в Дніпропетровській області подало позовну заяву до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про застосування арешту рахунків ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА» вважає, що Наказ прийнято ГУ ДПС в Дніпропетровській області без урахування положень чинного законодавства, з порушенням положень Податкового кодексу України, підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Скасування наказу «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «УНІВЕРСАЛ- НАФТА» невілює відмову у допуску до проведення перевірки та підстави для накладення арешту коштів. З системного аналізу вказаних положень ПК України слідує, що платник податків має право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. У зв`язку викладеними обставинами, ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА» звернулося до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування Наказу. Таким чином, ухвалення судом Рішення про незаконність Наказу, повністю виключає можливість задоволення позовних вимог у даній справі.
Також 16.09.2020 року відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу «про проведення фактичної перевірки».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року провадження у справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Директором ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА» Клименком В.Д. 04.09.2020, у допуску до перевірки було відмовлено, у зв`язку з тим що директор ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА» Клименко В.Д. незгоден з наказом від 27.08.2020 №1932-п.
Враховуючи вищевикладене, перевіряючими складено акт відмови від допуску до перевірки від 04.09.2020,
Не погодившись з наказом від 27.08.2020 №1932-п «Про проведення фактичної перевірки» ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА було подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 27.08.2020 року № 1932-п.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-НАФТА" до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 27.08.2020 року № 1932-п "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "УНІВЕРСАЛ-НАФТА" ().

Вважаючи що платник податків умисно ухиляється від проведення перевірки та фактично перешкоджає здійсненню ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового контролю, беручи до уваги, що адміністративний арешт як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його зобов`язань не в повній мірі спонукає відповідача до виконання таких обов`язків, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України .

Згідно з пунктом 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі (пп.94.2.1); фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон (пп.94.2.2); платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (пп.94.2.3); відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством (пп.94.2.4); відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам (пп.94.2.5); платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі (пп.94.2.6); платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу (пп.94.2.7); платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки) (пп.94.2.8); нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки (пп.94.2.9).

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Водночас, ПК України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Своєю чергою, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: 1) адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; 2) арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.04.2020 у справі №802/2067/15-а (№К/9901/9294/18), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Пунктом 1 Розділу VII Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816, передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду.

Судом встановлено, що у підставою для звернення контролюючого органу з позовом про застосування арешту коштів платника податків слугував факт недопуску до проведення документальної планової виїзної перевірки.

З урахуванням наведеного вище, суд відхиляє доводи представника відповідача у відзиві про те, що для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться у банку платника податків, з підстав недопуску перевіряючи до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства, для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих у банківських установах.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до пп.94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, в даному випадку адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, може бути застосований судом з метою спонукати платника податків до проведення документальної перевірки та допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної перевірки, за наявності законних підстав для її проведення.

Згідно з п.81.1 ст.81 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

В даному випадку платник податків не допустив перевіряючих до проведення перевірки на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.08.2020 №1932-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА», протиправність якого підтверджена судовим рішенням у справі № 160/10626/20, яке набрало законної сили.

Частиною 4 ст. 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд наголошує, що факт протиправності наказу від 27.08.2020 №1932-п встановлений судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили, і відповідно не доказується при розгляді справи.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відпали підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ «УНІВЕРСАЛ-НАФТА» і відповідно для допуску посадових осіб позивача для проведення такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року по справі №813/483/17.

Також суд враховує, що відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

На час вирішення судом даного адміністративного спору у суду відсутні відомості про судове рішення, яким підтверджено обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків (відповідача).

У постанові Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №813/2316/17 зазначено, що арешт коштів на рахунках платника податків є спеціальною складовою загального арешту майна, який відрізняється виключною процедурою його застосування, та є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого відповідно до положень пунктів 94.2, 94.5 статті 94 Податкового кодексу України. Не підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в судовому порядку унеможливлює право податкового органу на звернення до суду з позовом про застосування арешту коштів на рахунках відповідача.

У постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №820/4710/16 зазначено, що на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків. При чому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту, розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах. З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв`язку Суд приходить до висновку, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог. В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку, платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки, на даний час відсутні підстави для накладення арешту на кошти платника податків з підстав, наведених позивачем позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-НАФТА" про застосування арешту рахунків платника податків є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-НАФТА" (49000, м. Дніпро, вул. Абхазька, буд. 4, кв. 22, ) про застосування арешту рахунків платника податків, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.03.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса