Справа № 460/14850/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2022 року м. Рівне №460/14850/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської обласної прокуратури
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до Рівненської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням в розмірі 227010,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом прокурора Рівненської області №353к від 30.04.2020 року позивач з 04.05.2020 звільнений з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру". Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду, зазначаючи про несвоєчасність виконання відповідачем рішення суду про поновлення на роботі, у зв`язку із чим на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1362,11 грн.

Позивачем виконано вимоги ухвали від 03.11.2021 р. та 10.11.2021 р. подано до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1362,11 грн.

Ухвалою від 11.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки право позивача на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі пов`язується виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу на підставі звернення працівника. Вказує, що хоч і позивача поновлено на посаді з 04.05.2020 року згідно судового рішення, яке набрало законної сили 10.08.2021 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення на посаді тільки 22.10.2021 року. Таким чином підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Позивачем подано відповідь на відзив, де останній наголосив на обґрунтованості позовних вимог зазначивши, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду щодо поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №460/3910/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Рівненської обласної прокуратури, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора, задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії №1 з атестації прокурорів регіональних прокуратур за №929 від 10.04.2020 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 - начальником відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області; визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Рівненської області № 353к від 30.04.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 в Рівненській обласній прокуратурі на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області або на рівнозначній посаді в Рівненські обласній прокуратурі з 04.05.2020; стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за вимушений прогул з 05.05.2020 по 16.02.2021 включно в розмірі 265965,48 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

У зв`язку із невиконанням вказаного судового рішення, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення.

Суд, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Правові положення аналогічного змісту містяться також в статті 235 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно статті 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що законодавством передбачено обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що таке рішення підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з моменту його прийняття.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Наведена правова позиція підтверджується також висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 червня 2020 року у справі №521/1892/18.

З огляду на зазначене, після прийняття рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №460/3910/20 у Рівненської обласної прокуратури, як роботодавця, виник обов`язок добровільно і негайно виконати це рішення в частині поновлення позивача на роботі та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

Суд звертає увагу на те, що станом на момент прийняття рішення у цій справі, доказів негайного поновлення позивача на посаді до суду не надано.

Разом з тим, відповідач зазначає, що невиконання вказаного рішення зумовлене тим, що позивач подав до Рівненської обласної прокуратури заяву про виконання вказаного рішення та поновлення його на роботі - 22.10.2021 року.

З приводу вказаних доводів відповідача суд зазначає, що судове рішення про поновлення на посаді підлягає негайному виконанню та жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин.

Враховуючи встановлені чинним законодавством гарантії обов`язковості виконання судових рішень, суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19.

Також, стаття 236 Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

З огляду на викладене, посилання відповідача на надходження заяви від позивача тільки 22.10.2021 р. та не надходження виконавчих документів щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, як на підставу невчасного виконання рішення, є необґрунтованими.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 16 лютого 2018 року в справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року в справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року в справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року в справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року в справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року в справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року в справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року в справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року в справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року в справі №826/11861/17, від 11 червня 2020 року у справі №816/1895/18, від 24 червня 2021 року в справі №640/15058/19 та від 20 липня 2021 року в справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №640/19103/19.

Враховуючи викладене, відповідач не довів належними та допустимими доказами неможливість вчасного виконання рішення про поновлення позивача на посаді, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №460/3910/20 починаючи з 16.02.2021 року - день, з якого стало відомо про прийняття рішення суду.

Про визначення періоду за який належить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд зазначає таке.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі по тексту - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року №21-395а13.

Як встановлено судом, що знайшло своє відображення у зазначеному вище рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі № 460/3910/20, яке вступило в законну силу, відповідно до довідки Рівненської обласної прокуратури від 16.06.2020 № 18-3вн-20 середньоденна заробітна плата позивача на момент звільнення (04.05.2020) становила 1343,26 грн, а середня заробітна плата - 28208,46 грн..

Згідно проведеного позивачем розрахунку, період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить: з 17.02.2021 по 22.10.2021 становить 169 робочих днів (у лютому 2021 - 8 робочих днів, у березні 2021 - 22 робочих дні, у квітні 2021 - 22 робочих дні, у травні 2021 - 18 робочих днів, у червні 2021 - 20 робочих днів, у липні 2021 - 22 робочих днів, у серпні 2021 - 21 робочий день, у вересні 2021 - 22 робочих дні, у жовтні 2021 - 14 робочих днів).

Сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 р. по справі №460/3910/20 становить 227010,94 грн. (1343,26 грн.*169 р.д.) за період з 17.02.2021 р. по 22.10.2021 р.

Отже, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу яка підлягає стягненню на користь позивача становить 227010,94 грн.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати слід розподілити з урахуванням вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, та стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 2270,11 грн., сплачені згідно з квитанціями №0.0..1 від 10.11.2021 та №0.0..1 від 29.10.202, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненської обласної прокуратури (вул. 16 Липня, 52, м. Рівне, 33028, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №460/3910/20 про поновлення на посаді ОСОБА_1 за період з 17.02.2021 по 22.10.2021 р. в розмірі 227010,94 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270,11 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненська обласна прокуратура (вул.16 Липня,52,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 02910077)

Повний текст рішення складений 04 квітня 2022 року

Суддя У.М. Нор