Справа № 420/17346/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 р. Категорія 106000000м.ОдесаСправа № 420/17346/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
час і місце ухвалення: спрощене провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення грошових коштів, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому позивач просить: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування серпня 2015 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 77 567 гривень 10 копійок із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум; - визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3970 гривень 75 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3970 гривень 75 копійок за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року включно в сумі 70 862 гривні 22 копійки, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум, мотивуючи його тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 р. у справі № 420/159/20 визнано право позивача на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язано нарахувати та виплатити таку індексацію. Разом з цим, виконуючи вказане рішення, відповідач невірно визначив базовий місяць для такого розрахунку, що мало наслідком здійснення невірного розрахунку індексації.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що при виконанні рішення суду відповідачем було здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін - серпень 2015 року. В результаті таких дій відповідача між сторонами виник спір щодо встановлення вірного базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу за цей період та розміру щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року, для вирішення якого позивач і звернувся до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року по справі № 420/159/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року без змін.

Предметом розгляду вказаної справи було:

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 в частині не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;

- стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в сумі 85811,33 грн. з урахуванням відрахувань;

- визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 в частині виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 27 серпня 2019 року;

- стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 27 серпня 2019 року включно з урахуванням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 березня 2003 № 1078 в сумі 67 209, 39 грн. з урахуванням відрахувань;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення 27 серпня 2019 року із позивачем остаточного розрахунку при виключенні зі списків особового складу військової частини;

- зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01 грудня 2015 року по 27 серпня 2019 року;

- стягнення із військової частина НОМЕР_1 на користь позивача середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку за період із 28 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку з розрахунку 504, 83 грн. за календарний день.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року по справі № 420/159/20 встановлено:

«При цьому суд приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов, що позивачу згідно розрахунково-платіжній відомості № 422 була виплачена індексація: базовий місяць серпень 2015 року в сумі 31 гривня 69 копійок та фіксована індексація - в сумі 211 гривень 88 копійок, а відтак позовній вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця з урахуванням відрахувань задоволенню не підлягають…

Враховуючи, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складав 103,7, а отже індексації грошове забезпечення позивача підлягало в наступному місяці, тобто у грудні 2018 року, суд дійшов висновку, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 відсутні…

Зважаючи на встановлені за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року (включно) індекси споживчих цін, оскільки індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, враховуючи, що відповідачем було здійснено виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року у вищевказаних розмірах, які відповідачем розраховані вірно, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року включно з урахуванням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.03.2003 № 1078 в сумі 67 209, 39 грн. з урахуванням відрахувань…».

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обраний не вірний спосіб захисту та даний спір має розглядатись в порядку виконання судового рішення відповідно до ст. 383 КАС України.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Як встановлено судом із ухвали від 08.09.2021 року, яка набрала законної сили, Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року у справі № 420/159/20 набрало законної сили 20.01.2021 р.

08 лютого 2021 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 420/159/20.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем, від 13.07.2021р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 420/159/20, виданого 08 лютого 2021 року, постановлено закінчити виконавче провадження, у зв`язку з виконанням боржником вимог виконавчого документа.

Відтак, на час розгляду справи, наявна постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яка не скасована в судовому порядку.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а та від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а.

Підсумовуючи вище наведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Правовий висновок, який застосовано судом при розгляді даної справи, в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 242 КАС України, викладено у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року по справі № 460/418/20.

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від в справі «Антонюк проти України» (заява № 17022/02) зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Також, суд враховує висновок суду по справі № 420/159/20:

«…позовній вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця з урахуванням відрахувань задоволенню не підлягають…

Враховуючи, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складав 103,7, а отже індексації грошове забезпечення позивача підлягало в наступному місяці, тобто у грудні 2018 року, суд дійшов висновку, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 відсутні.

При цьому судом встановлено, що згідно листа військової частини НОМЕР_1 (а.с.19-27), позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення:

- у грудні 2018 року - у сумі 71,08 грн.;

- у січні 2019 року - у сумі 71,08 грн.;

- у лютому 2019 року - у сумі 71,08 грн.;

- у березні 2019 року - у сумі 134,47 грн.;

- у квітні 2019 року - у сумі 134,47 грн.;

- у травні 2019 року - у сумі 134,47 грн.;

- у червні 2019 року - у сумі 206,72 грн.;

- у липні 2019 року - у сумі 206,72 грн.;

- у серпні 2019 року - у сумі 206,72 грн…

Також судом у справі № 420/159/20 встановлено:

«Зважаючи на встановлені за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року (включно) індекси споживчих цін, оскільки індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, враховуючи, що відповідачем було здійснено виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з грудня 2018 року по серпень 2019 року у вищевказаних розмірах, які відповідачем розраховані вірно, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 27.08.2019 року включно з урахуванням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.03.2003 № 1078 в сумі 67 209, 39 грн. з урахуванням відрахувань».

З огляду на вищевикладене апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що позов не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2021 року по справі № 420/17346/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.