Справа № 240/5898/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5898/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

01 квітня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.11.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. "б" ст. 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.032.2015 №213, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020, а також проводити відповідні виплати, без застосування Постанови КМУ №649 від 22.08.2018 та без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапно чи частково з урахуванням висновків, викладених у рішенні КС №1-р/2020 від 23.01.2020 починаючи з дня звернення про призначення пенсії;

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.11.2020 щодо не зарахування за Списком №2 стажу із шкідливими умовами праці 1 року 10 місяців 14 днів відповідно до записів трудової книжки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати за Списком №2 стаж на посадах зі шкідливими умовами праці 1 рік 10 місяців 14 днів відповідно до записів трудової книжки.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.11.2020 "Про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: із 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоди: 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 30 жовтня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ) із урахуванням стажу за періоди: 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 щодо призначення ОСОБА_1 з 30 жовтня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VII) та прийняти нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії (а.с. 34).

Рішенням від 04.11.2020 "Про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимог п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимог п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із недосягненням 54-річного віку (а.с. 160).

У Рішенні від 04.11.2020 вказано, що загальний страховий стаж становить 31 рік 8 місяців 8 днів, у тому числі стаж зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 становить 11 років 11 місяців 16 днів, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Листом №0600-0303-8/65256 від 13.11.2020 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення за результатом розгляду заяви про призначення пенсії.

Вважаючи таке рішення протиправним, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача за Списком №2 становить 12 років 02 місяці 17 днів, а не 11 років 11 місяців 16 днів, як помилково вважає відповідач. Суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоди: 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011.

Разом з тим, суд першої інстанції враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), дійшов висновку, що ОСОБА_1 на підставі пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII (у редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 №213-VІІІ), має право на призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вона досягла 50 років та має загальний страховий стаж понад 20 років, з яких понад 10 років стаж роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги враховує, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених вимог щодо призначення з 30.10.2020 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VII), тому оцінку питанню зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоди: 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011 не надає.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що зобов`язання судом першої інстанції у зарахуванні періодів роботи з 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011 на величину зниження пенсійного віку позивача не впливає, та не має суттєвого значення для вирішення справи по суті, адже початкова величина визначена та підсумована відповідачем для права позивача виходу на пенсію відповідно до норм чинного законодавства, а у призначенні пенсії їй відмовлено у зв`язку з недосягненням 54-річного віку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.308 КАС України, переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.11.2020 "Про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання відповідача призначити позивачу з 30 жовтня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Як зазначено вище, рішенням від 04.11.2020 "Про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимог п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вирішено відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вимог п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із недосягненням 54-річного віку (а.с. 160).

Відповідно до статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у даних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Суд зауважує, що відповідач у апеляційній скарзі не заперечує висновку суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має необхідний страховий стаж та необхідний пільговий стаж за Списком №2 для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, але зазначає, що зобов`язання судом першої інстанції у зарахуванні періодів роботи з 11.01.2009 по 31.01.2009, із 19.02.2009 по 28.02.2009, із 13.01.2010 по 31.01.2010, із 26.02.2010 по 28.02.2010, із 22.01.2011 по 31.01.2011 на величину зниження пенсійного віку позивача не впливає, та не має суттєвого значення для вирішення справи по суті, адже початкова величина визначена та підсумована відповідачем для права позивача виходу на пенсію відповідно до норм чинного законодавства, а у призначенні пенсії їй відмовлено у зв`язку з недосягненням 54-річного віку.

Щодо вказаного слід зазначити, що в даній справі при вирішенні спірних правовідносин, перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні буде найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт "б" статті 13 Закону №1788-XII (у редакції до внесення змін Законом від 02.03.2015 №213-VІІІ), який передбачає, що право на пенсію за віком, на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Враховуючи, що на день звернення позивачки до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії (30.10.2020), ОСОБА_1 (29.04.1970) виповнилося 50 років, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність спірного рішення відповідача. Для належного захисту прав позивача, порушень вказаною відмовою, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 30 жовтня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ).

Вказані висновки у повній мірі узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, які висловлені у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.