Справа № 120/7729/21-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/7729/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

31 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання дій протиправними, скасування висновку та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в якому просив:

-визнати протиправними дій військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної Гвардії України щодо не підтвердження факту отримання позивачем травми на спортивних змаганнях 11 січня 2018 року пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;

- визнати протиправними висновки службового розслідування, результати якого були оформлені висновком службового розслідування від 08 червня 2018 року та актом про нещасний випадок невиробничого характеру № 8/18 від 06 липня 2018 року, якими нещасний випадок визнано таким, що стався в період проходження військової служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної Гвардії України провести повторне службове розслідування з метою з`ясування обставин та встановлення факту отримання позивачем травми на спортивних змаганнях 11 січня 2018 року пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби за результатами якого скласти акт за формою 11В -З, видати відповідний наказ, на підставі якого в свою чергу скласти довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними висновки службового розслідування, результати якого були оформлені висновком службового розслідування від 08 червня 2018 року та актом про нещасний випадок невиробничого характеру № 8/18 від 06 липня 2018 року, якими нещасний випадок визнано таким, що стався в період проходження військової служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної Гвардії України провести повторне службове розслідування з метою з`ясування обставин та встановлення факту отримання ОСОБА_1 травми на спортивних змаганнях 11 січня 2018 року пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби за результатами якого скласти акт за формою Н-1*.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 25.03.2016 по 04.01.2019 позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Західного оперативно територіального об`єднання Національної Гвардії України на посаді командира 1-го зенітного взводу зенітної ракетної батареї.

Згідно наказу начальника Західного оперативно - територіального об`єднання Національної Гвардії України від 22.11.2017 за № 465 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2018 за № 8 позивач у період з 10.01.2018 по 12.01.2018 перебував у службовому відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 (м. Львів) у складі спортивної команди військової частини НОМЕР_1 .

Так, перебуваючи у період з 10.01.2018 по 12.01.2018 на змаганнях, позивач 11.01.2018 під час спарингу одержав травму у вигляді розриву заднього латерального меніску та пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу.

За даним фактом комісією, відповідачем було проведено службове розслідування, результати якого були оформлені висновком службового розслідування від 08.06.2018.

За результатами проведеного службового розслідування посадові особи відповідача дійшли висновку, що факт отримання позивачем травми під час проведення змагань з боротьби самбо вважати таким, що не підтвердився.

Відповідний висновок зазначено в прийнятому відповідачем акті про нещасний випадок невиробничого характеру № 8/18 від 06.07.2018, якими нещасний випадок визнано таким, що стався в період проходження військової служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Вважаючи, що отримана ним травма пов`язана з виконання службових обов`язків, а висновки проведеного службового розслідування не відповідають дійсності, позивач звернувся з до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог частково.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України Про охорону праці від 14 жовтня 1992 року №2694-ХІІ (Закон № 2694-ХІІ).

Згідно ст. 1 Закону № 2694-ХІІ охорони праці - як системи правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 14 Закону №2694-ХІІ визначено, що працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст. 22 Закону №2694-ХІІ роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Статтею 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності визначено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Так, з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.12.2002 №1346 (Порядок №1346).

Згідно з п. 1.4 Порядку №1346 розслідування та облік аварій в органах і підрозділах внутрішніх справ, а також професійних захворювань, що сталися з військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів, особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ України (працівники), відбувається згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (п. 2.2 Порядку №1346).

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ (додаток 2) (п. 2.4 Порядку №1346).

Відповідно до п. 3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків) або в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю потерпілого в охороні громадського порядку, громадської безпеки або в боротьбі зі злочинністю;

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Таким чином, нормами Порядку №1346 врегульовано певну процедуру та порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, зокрема розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з військовослужбовцями Національної гвардії України.

Так, розслідуванню підлягають нещасні випадки (у тому числі поранення), що призвели до втрати працівником працездатності, зокрема, на один робочий день чи більше. При цьому, якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ*.

Тобто, визначальною умовою для складання керівником акту Н-1 є пов`язаність такого випадку з виконанням працівником службових обов`язків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, під час формування висновків службового розслідування відповідач помилково не врахував отримані пояснення як самого позивача, так й пояснення інших представників спортивної команди щодо неодноразових скарг ОСОБА_1 на біль у колінному суглобі.

Також, із змісту висновку службового розслідування встановлено, що відповідач надав перевагу саме службовій характеристиці позивача, яка має більш істотне значення під час проведення службового розслідування за фактом порушення трудової дисципліни працівниками Національної гвардії України або фактом заподіяння державі матеріальної шкоди, порядок проведення якого затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.03.2018 №188, тоді як службове розслідування мало місце виключно за фактом звернення та встановлення факту отримання травмування 11.01.2018 молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , а тому висновок даного службового розслідування повинен формуватись за нормами Порядку №1346.

Тобто, той факт, що позивач, на переконання відповідача, негативно зарекомендував себе під час проходження служби, а також відсутність в нього заохочень, не повинно ставитись у залежність із встановленням факту отримання особою травми під час виконання службових обов`язків.

Враховуючи те, що сформовані за наслідком проведеного службового розслідування 08.06.2018 висновок та акт №8/18 не враховують всіх обставин отримання позивачем травми 11.01.2018, а формуються переважно на його негативній характеристиці, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач неповно провів службове розслідування, не довів, що приймаючи спірні акти діяв в межах та у спосіб, передбачений законодавством України, а тому оскаржувані рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Також, зважаючи, що комісія неповно провела розслідування та передчасно дійшла висновків щодо його кваліфікації, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно - територіального об`єднання Національної Гвардії України провести повторне службове розслідування з метою повного та всебічного з`ясування обставин та встановлення факту отримання ОСОБА_1 травми на спортивних змаганнях 11 січня 2018 року пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. за результатами якого скласти акт за формою Н-1* (додаток 1).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.