Справа № 300/4423/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2022 р. справа № 300/4423/21

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання неправомірними дій щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу роботи в період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, а також зобов`язання зарахувати набутий стаж роботи в період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивачка, ОСОБА_1 ) 19.08.2021 звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якій просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо незарахування позивачці до трудового стажу роботу у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 на посаді швея по пошиттю верхнього одягу та роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002 на посаді прибиральниця.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що відповідно до рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №2853 від 24.11.2020 відповідач на підставі поданих документів обчислив страховий стаж, який становить 6 років 7 місяців та відмовив у зарахуванні до трудового стажу роботу у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002. Позивачка зазначила, що для підтвердження свого стажу роботи у колгоспі « 50-річчя Жовтня» подано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 16.07.1992, у якій є всі необхідні записи про роботу. Надати інші уточнюючі довідки щодо трудового стажу у вказаному колгоспі немає можливості, оскільки колгосп « 50-річчя Жовтня» ліквідований, архівний відділ Надвірнянської РДА не може видати довідку про повний трудовий стаж. Що стосується роботи у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002, то, крім записів трудової книжки, такий додатково підтверджується довідкою зазначеного товариства №13 від 01.11.2020. З метою підтвердження загального трудового стажу, звернулася в суд із зазначеною позовною заявою про зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

У зв`язку з неусуненням в повному обсязі визначених судом недоліків, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у зарахуванні при призначенні пенсії до трудового стажу роботу за періоди з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002, а також зобов`язання зарахувати набутий стаж роботи в період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та з 16.11.1998 по 15.01.2002 при призначенні пенсії, повернуто позивачці з усіма доданими до неї матеріалами.

За результатами апеляційного перегляду зазначеної ухвали Восьмим апеляційним адміністративним судом 22.12.2021 ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 300/4423/21 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.01.2022 судову справу №300/4423/21 передано на розгляд головуючому судді Тимощуку О.Л.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.75-76).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.03.2021 (а.с.81-84). Так, у відзиві за №0900-0902/290 від 02.03.2022 представниця відповідача вказала, що при обчислені стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконав без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Будь-яких доказів, які б підтверджували виконання позивачкою річного мінімуму трудової участі в колгоспі « 50-річчя Жовтня» не надано. Також представниця відповідача вказала, що оскільки запис у трудовій книжці позивачки про звільнення з ТОВ «Добриня» містить невідповідності дати наказу (28.12.2002) та дати звільнення (15.01.2002), а уточнююча довідка не подана, період роботи з 16.11.1998 по 15.01.2002 не зарахований до страхового стажу. Окрім цього, звернула увагу, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято 24.11.2020, а до суду позивачка звернулася 19.08.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Як свідчать записи у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 16.07.1992 (а.с.10-11), позивачка, серед іншого:

- з 04.08.1987 по 01.03.1992 працювала у колгоспі « 50-річчя Жовтня» на посаді швеї по пошиттю верхнього одягу;

- з 01.09.1997 по 15.01.2002 - у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Добриня» на посаді формувальниці тіста.

Відповідно до довідки Архівного відділу Надвірнянської районної державної адміністрації №Б-299/04-01 від 09.07.2020, документів колгоспу « 50-річчя Жовтня», де вказано відпрацьовані вихододні членів колгоспу за період з 1987-1991 за час роботи ОСОБА_1 у архівний відділ не надходили, тому надати уточнюючу довідку немає можливості (а.с. 12).

Також, відповідно до довідки ТОВ «Добриня» №13 від 01.11.2020, ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Добриня» з 01.09.1997 згідно з наказом 9а від 01.09.1997, звільнена з роботи 15.01.2002 згідно наказу 12 від 28.12.2001 (а.с. 13).

З метою призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.11.2020 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії (а.с.14).

В результаті розгляду поданої заяви ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення №2853 від 24.11.2020 про відмову в призначенні пенсії, мотивовану відсутністю необхідного страхового стажу. Також позивачці роз`яснено про право укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та здійснити одноразову сплату єдиного внеску для подальшого врахування страхового стажу, набутого за періоди добровільної участі (а.с.20-21).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо незарахування до трудового стажу роботу у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до статті 12 зазначеного Закону особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Як встановлено судом вище, позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак отримала відмову у такому призначенні у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З метою реалізації свого конституційного права на соціальний захист та підтвердження загального трудового стажу, частина з якого відповідачем не визнається, ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди роботи.

З приводу незарахування позивачці роботи у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 на посаді швея по пошиттю верхнього одягу, суд зазначає таке.

За змістом статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (надалі, також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Встановлений взірець трудової книжки колгоспника, містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).

Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За приписами пункту 3.3 цього Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, (надалі також - Порядок №22-1), орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 16.07.1992, ОСОБА_1 04.08.1987 на підставі наказу №8 від 25.09.1987 прийнята на роботу у швейний цех колгоспу « 50-річчя Жовтня» швеєю по пошиттю верхнього одягу; 01.03.1992 на підставі наказу №3 від 30.03.1991 звільнена з роботи в колгоспі « 50-річчя Жовтня» за власним бажанням (а.с.10-11).

Із наявних у матеріалах справи копій сторінок трудової книжки позивачки судом встановлено, що усі записи виконано належним чином, у відповідності до вимог Інструкції, жодних виправлень, пошкоджень не містять. Разом з цим, у рішенні про відмову в призначенні пенсії від 24.11.2020 №2853, а також у відзиві на позовну заяву не зазначено про наявність будь-яких сумнівів щодо правильності чи точності внесених до трудової книжки ОСОБА_1 записів щодо роботи у колгоспі « 50-річчя Жовтня».

Однак відповідачем не враховано зазначені у трудовій книжці відомості про роботу позивачки у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у зв`язку з відсутністю в архівній довідці від 09.07.2020 №Б-299/04-01 інформації про встановлений та вироблений трудомінімум.

При цьому, відповідно до довідки Архівного відділу Надвірнянської районної державної адміністрації від 09.07.2020 №Б-299/04-01, документів колгоспу « 50-річчя Жовтня», де вказано відпрацьовані вихододні членів колгоспу за період з 1987-1991, за час роботи ОСОБА_1 1959 р.н. у архівний відділ не надходили, тому надати уточнюючу довідку не має можливості (а.с. 12).

Водночас, як уже зазначалось судом, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Будь-яких доказів, які б підтверджували встановлений мінімум та відсутність поважних причин його виконання відповідачем до матеріалів справи не долучено. Відтак, на думку суду, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області безпідставно, враховуючи наявні належним чином оформлені записи трудової книжки позивачки, обмежено право останньої на належне пенсійне забезпечення.

Враховуючи наведене, а також те, що доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці щодо роботи позивачки у колгоспі « 50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 відповідачем не надано, на переконання суду, такі безпідставно не враховані останнім при розрахунку загального страхового стажу позивачки.

З приводу незарахування відповідачем до страхового стажу роботу позивачки у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002 на посаді прибиральниця, суд зазначає таке.

Так, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 16.07.1992, ОСОБА_1 04.08.1987 на підставі наказу №9а від 01.09.1997 прийнята на роботу у ТОВ «Добриня» формувальницею тіста; 15.01.2002 на підставі наказу №12 від 28.12.2002 звільнена з роботи в ТОВ «Добриня» за власним бажанням (а.с.10-11).

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі, також - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 1.1, 2.2, 2.4, 2.14, 2.15 Інструкції передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення; у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства, під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу, у графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду; якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Водночас, пунктами 2.6, 2.8-2.10 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

Так, у спірних правовідносинах відповідачем не зараховано до загального страхового стажу позивачки роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002, оскільки зазначено невірний запис в наказі на звільнення з роботи, а саме звільнена з роботи 15.01.2002, а дата наказу на звільнення - 28.12.2002. Тобто підставою незарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу стала допущена помилка при заповненні трудової книжки позивачки, зокрема в частині дати наказу про звільнення з ТОВ «Добриня».

З даного проводу суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом і в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 якою зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, відповідно до якого, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи, характер праці тощо.

У спірному випадку, відповідачем не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів трудової книжки позивачки, а одразу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу роботу в ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002, виявивши помилку у даті наказу про звільнення з ТОВ «Добриня».

Натомість, відповідно до довідки ТОВ «Добриня» від 01.11.2020 №13, ОСОБА_1 звільнена з роботи 15.01.2002 згідно з наказом №12 від 28.12.2001 (а.с. 13).

При цьому навіть за умови наявності помилки при внесенні записів до трудової книжки, обов`язок щодо ведення якої покладено на роботодавця, така помилка не може мати наслідком позбавлення особи права зарахування певного періоду роботи до трудового стажу.

Таким чином, суд не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивачки роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002 через розбіжності у даті звільнення з роботи (15.01.2002) та даті наказу на звільнення (28.12.2002).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002. При цьому, відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 працювала у період з 01.09.1997 по 15.01.2002 у ТОВ «Добриня» формувальницею тіста, а не прибиральницею, як помилково вказано у позовній заяві.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В даному випадку, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не підтверджено належними доказами у встановленому законом порядку правомірність свого рішення.

Відтак, з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

З приводу посилань представниці позивача на порушення позивачкою строку на звернення до суду з цією позовною заявою, суд звертає увагу на таке.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 зроблено висновок про порушення позивачкою строку на звернення до суду, а ухвалою від 13.09.2021 визнано неповажними, наведені у заяві від 06.09.2021 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із цією позовною заявою.

Однак, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.12.2021 не погодився з такими висновками суду першої інстанції та вказав, що відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачкою та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Також суд апеляційної інстанції вказав, що дії або бездіяльність відповідача, які позивачка оскаржує, тривають в часі.

Таким чином, у даних спірних правовідносинах Восьмий апеляційний адміністративний суд встановив, що правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачем з приводу незарахування спірних періодів роботи є триваючими, а застосування до таких правовідносин строку звернення до суду позбавило позивачку права на гарантоване Конституцією України та міжнародними актами права на судовий захист.

З урахуванням викладеного, посилання представниці відповідача на порушення ОСОБА_1 строку на звернення до суду та необхідність застосування наслідків такого порушення, суперечать висновку Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладеному в постанові від 22.12.2021 у цих спірних правовідносинах та не заслуговують на увагу у зв`язку з їх безпідставністю.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи копією квитанції від 04.08.2021 №0.0..1 підтверджується сплата позивачкою судового збору за звернення до суду з цими позовними вимогами у розмірі 908,00 грн (а.с. 1).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки сплачена нею сума судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у колгоспі «50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 та роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до загального трудового стажу роботу у колгоспі «50-річчя Жовтня» у період з 04.08.1987 по 01.03.1992 на посаді швея по пошиттю верхнього одягу та роботу у ТОВ «Добриня» у період з 16.11.1998 по 15.01.2002 на посаді формувальниця тіста.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору, що становить 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.