Справа № 340/10802/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2022-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2022 року м. Кропивницький справа № 340/10802/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до третя особаМіністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 00015622) Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 21-А, код ЄДРПОУ - 43314918)
простягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ - 00015622) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 08.04.2021 по 08.11.2021 включно, в розмірі 397 206,14 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі № 340/221/20 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення" №4169/к від 23.12.2019, позивача поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 та стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 02.09.2020 в сумі 169071,58 грн. Рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.12.2019 по 02.09.2020 включно виконано, однак, обов`язок щодо поновлення позивача на вищевказаній посаді відповідачем дотепер не виконано, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що несвоєчасне поновлення на роботі відбулось не з вини відповідача. Вказує на існування об`єктивних обставинах невиконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, зокрема, відсутність відритого виконавчого провадження, в межах якого має здійснюватися виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №340/221/20, а також, відсутності остаточного рішення суду у справі №340/221/20 у зв`язку із поданням касаційної скарги. Враховуючи прийняття Верховним Судом постанови від 20.09.2021 року, наказом №2607/к від 29.10.2021 року скасовано наказ Міністерства юстиції України від 23.12.2019 року №4169/к "Про звільнення" та поновлено ОСОБА_1 з 27.12.2019 року на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.85-95).

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.28).

Ухвалою суду від 31.01.2022 року клопотання та заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

09.02.2022 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог (а.с.78-82).

09.02.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.85-95).

21.02.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.128-143).

03.03.2022 року від представника третьої особи надійшли заперечення щодо задоволення позовних вимог (а.с.148-153).

Інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подано.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням зібраних доказів, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 по справі №340/221/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України "Про звільнення" №4169/к від 23.12.2019 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 року, а також, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 02.09.2020 в сумі 169071,58 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено та допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 20186 гривень за час вимушеного прогулу за один місяць (а.с.16).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року постановлено рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №340/221/20 - змінити виклавши абзац четвертий резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:

Стягнути із Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 02.09.2020 в сумі 169071,58 гривень, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів. В інший частині рішення суду залишено без змін.

Кіровоградським окружним адміністративним судом у справі №340/221/20 видано виконавчий лист від 02.09.2020 (в порядку негайного виконання), за яким боржника Міністерство юстиції України зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 26.12.2019 року.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 року №340/221/20 відмовлено у задоволенні касаційної скарги Міністерства юстиції України, а касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області задоволено частково: змінено рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №340/221/20 у резолютивній частині, виклавши пункт третій у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області З 27.12.2019».

Відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року залишеного в силі постановою Верховного Суду від 27.05.2021 року Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за інтенсивність праці у розмірі 300 відсотків до посадового окладу за листопад, грудень 2019 року (а.с.18-20).

Також судом встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №340/1747/21 ухвалено стягнути з Міністерства юстиції України середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, починаючи з 03.09.2020 по 07.04.2021 включно.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №2607/к від 29.10.2021 року наказ Міністерства юстиції України від 23.12.2019 року №4169/к "Про звільнення" скасовано та поновлено ОСОБА_1 з 27.12.2019 року на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Вважаючи, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року по справі №340/221/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не виконано невчасно, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховною Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19.

На час незаконного звільнення позивач був державним службовцем, правовий статус якого урегульовано Законом України від 10.12.2015р. № 889-VIII "Про державну службу".

Статтею 5 вказаного закону установлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відносини щодо поновлення на роботі незаконно звільненого державного службовця, компенсації за вимушений прогул та за затримку виконання рішення про поновлення на роботі нормами Закону України "Про державну службу" безпосередньо не врегульовані.

Отже, застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Кодексу Законів про працю України (далі КЗПП України).

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗПП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до статті 236 КЗПП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення статті 236 КЗПП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Отже, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗПП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно ст.236 КЗПП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗПП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 17 липня 2019 року у справі №825/1281/16, від 25 липня 2019 року у справі №2а-3138/10/0370, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а.

Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року з урахуванням рішень судів апеляційної та касаційної інстанції по справі №340/221/20 позивача поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 27.12.2019 року.

Відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, у відповідача наявний обов`язок по поновленню позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, який має бути здійснений, шляхом видання останнім відповідного наказу.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області поновлено лише 29.10.2021 року, що у свою чергу свідчить про затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює породження у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів ст.236 Кодексу законів про працю України.

Суд також враховує правові висновки викладені Верховним Судом у Постановах від 21.11.2019 (справа №1140/5/19) та від 10.01.2020 (справа №340/12818/19), що у разі відсутності посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису та ввести скорочену. Якщо підприємство, установа реорганізована, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Щодо посилань відповідачів на безпідставність застосування приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження про примусове виконання судового рішення щодо поновлення позивача на посаді, то суд зазначає, що приписи ст. 236 КЗпП не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема, не пред`явив рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитись на роботі.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, що викладені в постанові від 25.06.2015 року по справі № 6-511цс16.

Крім того, суд підкреслює, що для висновку про затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі та про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час такої затримки правове значення має виключно факт того, чи виконане рішення суду, чи ні. Причини невиконання судового рішення про поновлення на роботі у відносинах публічної служби жодного правового значення не мають.

Наведеним спростовуються доводи відповідача проти задоволення позову.

Щодо розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд зазначає наступне.

Обставини щодо розміру середньоденної заробітної плати позивача встановлені у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року у справі №340/221/20 та відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування у даній справі.

Отже, відповідно до рішення суду про поновлення у справі №340/221/20 вимушений прогул розпочався з дати незаконного звільнення, а саме з 27.12.2019 і мав би закінчитися датою видання наказу відповідача (роботодавця) про поновлення. У разі невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, строк вимушеного прогулу має продовжуваний характер, а отже і розрахунок вимушеного прогулу, який був встановлений судом під час поновлення на посаді у розмірі середньоденної заробітної плати позивача за два попередні місяці роботи перед звільненням має продовжувати здійснюватися, відповідно до вимог Порядку № 100.

Аналогічна правова позиція щодо розрахунку вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням рішення суду викладена в Постановах Верховного Суду від 21.11.2019 (справа №1140/5/19) та від 10.01.2020 (справа №340/1218/19).

Тому при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі суд виходить із середньоденної заробітної плати за два попередні місяці перед звільненням з урахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 року у справі №340/347/20, що в свою чергу становить - 2495,96 грн./день.

Період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі становить 140 робочих днів з 08.04.2020 року (наступний день після ухваленого рішення у справ №340/1747/21) по 29.10.2021 року (дата винесення наказу про поновлення).

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток в розмірі 349434,40 грн. (2495,96 грн. х 140 днів), а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а.

Верховним Судом у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 817/893/17 викладено правовий висновок, що відсутність вказівки в резолютивній частині про те, що сума підлягає стягненню за відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів - не є підставою для невиконання роботодавцем функцій податкового агента у випадках та в порядку, встановленому законодавством.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення на його користь заробітку за час затримки виконання судового рішення, в той час, як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для часткового задоволення позову.

VI. Судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», отже відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 00015622) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення у справі №340/221/20 в частині поновлення на посаді за період з 08 квітня 2021 року по 28 жовтня 2021 року включно, в розмірі 349 434,40 грн. з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук