Справа № 560/2231/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2231/19
РІШЕННЯ

іменем України

22 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участю:секретаря судового засідання Святецької М.В. представника позивача: Мельника О.Д.
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на прибуток на суму 187 518 грн., у тому числі 150 014 грн., - основний платіж, та 37 054 грн., - штрафні санкції; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 163 258 грн., за платежем: податок на додану вартість; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 96 623,30 грн., за платежем: податок на додану вартість, в частині застосування штрафу в сумі 1 282,25 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1030976 грн., у тому числі 824 781 грн., - основний платіж, та 206195 грн., - штрафні санкції, в частині збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1029563,85 грн., у тому числі 823651,08 грн., - основний платіж, та 205912,77 грн., - штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведеної посадовими особами відповідача документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Компанія "Укрінтек" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, валютного - за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2016 року по 31.12.2016 року, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області неправомірно, на думку позивача, прийняті податкові повідомлення-рішення: № , № , № від 18.04.2019 року, та № від 05.07.2019 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на прибуток на суму 187 518 грн., у тому числі 150 014 грн., - основний платіж, та 37 054 грн., - штрафні санкції. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 163 258 грн., за платежем: податок на додану вартість. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 96 623,30 грн., за платежем: податок на додану вартість, в частині застосування штрафу в сумі 1 282,25 грн., в решті податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № залишити без змін. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1 030 976 грн., у тому числі 824 781 грн., - основний платіж, та 206 195 грн., - штрафні санкції, в частині збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 996 372 грн., у тому числі 797 098 грн., - основний платіж, та 199 274 грн., - штрафні санкції, в решті податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 року № залишено без змін. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" задоволено повністю. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 5.07.2019 року № в сумі 34603,50 грн скасовано. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ " Компанія Укрінтек" задовольнити. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 5.07.2019 № . Апеляційну скаргу ГУ ДПС у Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ " Компанія Укрінтек" - без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року по справі №560/2231/19 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2020 року у справі № 560/2231/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 18.11.2021 прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній вказує, що платник податків не підтвердив показники податкового та бухгалтерського обліку документами, які мають бути подані в порядку вимог зазначених у вище наведених нормах права, з огляду на зазначене вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення звітності.

Натомість, судами вирішуючи даний спір під час першого розгляду, незважаючи на приписи п.44.6. ст. 44 Податкового кодексу України, взяв до уваги надані позивачем лише до позовної заяви товарно-транспортну накладну від 21.08.2017 р., звіт про виробництво та реалізацію промислової продукції за 2017 р., звіт про виробництво та реалізацію промислової продукції за 2018 р., норми витрат матеріалів та фурнітури на пошив куртки робочої, утепленої «Газовик», норми витрат матеріалів та фурнітури на пошив костюма "Газовик2" (куртка, штани), норми витрат матеріалів та фурнітури на пошив куртки робочої, утепленої "Обленерго".

Відповідач наполягає, що такі документи в силу ст.73 та ст.74 КАС України є неналежними та недопустимими та з врахуванням висновку Верховного Суду, щодо застосування п.44.6. ст. 44 Податкового кодексу України викладеного в постанові від 02.11.2021 р. по даній справі № 560/2231/19 - не можуть братися до уваги під час вирішення цієї справи під час нового розгляду.

Позивач звертає увагу, що надані позивачем документи жодним чином не спростовують порушення, адже норми витрат надані позивачем не містять взагалі будь - яких реквізитів первинного документу, а з їх змісту не можливо встановити в якому періоді такі норми використовувались.

Крім того, у наданих позивачем звітах про виробництво та реалізацію промислової продукції у 2017, 2018 рр. відсутні відомості про виробництво куртки робочої, утепленої "Газовик", костюма "Газовик2" (куртка, штани), куртки робочої, утепленої "Обленерго". З огляду на зазначене, такі документи не підтверджують, ні в якій мірі, використання тканини придбаної у ТОВ "Фаворит -Прайм".

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій останній вказує, що твердження відповідача у відзиві на позов про те, що ТОВ "Компанія Укрінтек" не надало під час проведення перевірки всіх документів по взаємовідносинам із ТОВ "Фаворит Прайм", які підтверджують показники податкового та бухгалтерського обліку, в т.ч. документів та пояснень на запити контролюючого органу не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Перевіряти та вивчати інші документи господарської діяльності платника податків, які не відносяться до первинних, чи регістри бухгалтерського обліку, які не пов`язані з обчисленням і сплатою податків, тим паче, вимагати їх надання, податковий орган не має права.

Посилання відповідача на ряд кримінальних проваджень (за інформацією з ЄДР судових рішень), в яких згадується використання ТОВ "Фаворит Прайм" в схемах з ознаками кримінальних правопорушень, та неподання ТОВ "Фаворит Прайм" звітності за певні періоди, також не заслуговує на увагу.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, доводи викладені представником відповідача у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Суд встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" зареєстровано 12.01.2011 та знаходиться за адресою: (29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, ВУЛИЦЯ ТРУДОВА, будинок 9, ), основним видом діяльності якого є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Компанія "Укрінтек" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, валютного - за період з 01.04.2016 року по 31.12.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 0192/22-01-14-02/37462850 від 01.04.2019р.

Під час проведення перевірки відповідачем виявлені та відображені у вказаному акті перевірки порушення позивачем вимог: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999№ 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 за № 860/4153, в результаті чого занижено податок на прибуток у 2017 році на суму 150014,00 грн, у тому числі за три квартали 2017 року в сумі 150014,00 грн; п. 44.1 ст. 44, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 "Порядок заповнення податкової накладної» занижений ПДВ, що підлягав сплаті до бюджету на загальну суму 908114,00 грн, в тому числі за вересень 2016 року на 661,00 грн, листопад 2016 року на 468,00 грн, грудень 2016 року на 266045,00 грн, листопад 2017 року на 6730,00 грн, грудень 2017 року на 187635,00 грн, червень 2018 року на 28415,00 грн, липень 2018 року на 91644,00 грн, жовтень 2018 року на 180315,00 грн, грудень 2018 року на 146201,00 грн; п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 11 наказу Мінфіну від 31.12.2015, №1307 ТОВ "Компанія Укрінтек" не складено окремо зведені податкові накладні на загальну суму ПДВ 326516,00 грн, в т.ч.: за вересень 2018 року на суму 180315,00 грн та грудень 2018 року на суму 146201,00 грн; п. 192.1 ст. 192, п. 201.10 ст. 201, п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України ТОВ "Компанія Укрінтек" порушено термін реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування всього на суму ПДВ 965305,93 грн; п. 46.1 ст. 46, п. 49.1, 49.2, 49.19 ст. 49 ПК України, Постанови КМУ від 27.12. 2010 № 1233 ТОВ «Компанія Укрінтек» не подано звіти про суми податкових пільг за періоди: II квартал 2016року, III квартал 2016 року, IV квартал 2016 року, І квартал 2017 року, II квартал 2017 року та III квартал 2017 року; пп.«б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, абз. 3 п. 3.11 розд. III Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 за № 111/26556, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 Податковій розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку форми 1ДФ за ІІ та ІІ квартали 2016 року подані з недостовірними відомостями; абз.1 п.1 ч.1 ст.4, п.1 ч.1 ст.7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI зі змінами та доповненнями: несвоєчасне нарахування доходів у вигляді заробітної плати та інших доходів (сума виплат, на яку донараховано ЄСВ в зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах на загальну суму 5 292,00 грн) та відповідного нарахування та сплати єдиного внеску у звітності за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року всього в сумі 1 164,24 грн, (донараховано та/або доутримано ЄСВ ТОВ «Компанія «Укрінтек» в зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах, а саме: за лютий 2017 року на суму ЄСВ 704,00 грн за січень 2017 року; в березні 2018 року за січень 2018 року на суму ЄСВ 462,24 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, прийняті наступні рішення: - податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким збільшено грошове зобов`язання за платежем: податок на прибуток на суму 187518 грн, у тому числі 150014 грн, - основний платіж, та 37054 грн, - штрафні санкції; - податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким застосовано штраф в сумі 163258 грн. за платежем: податок на додану вартість; - податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким застосовано штраф в сумі 96623,30 грн. за платежем: податок на додану вартість; податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким збільшено грошове зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1135143 грн, у тому числі 908114 грн, - основний платіж, та 227 029 грн, - штрафні санкції.

Не погодившись з вказаними рішеннями позивач оскаржив їх в судовому порядку, та звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою від 18.07.2019, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на прибуток на суму 187 518 грн., у тому числі 150 014 грн., - основний платіж, та 37 054 грн., - штрафні санкції. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 163 258 грн., за платежем: податок на додану вартість. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 96 623,30 грн., за платежем: податок на додану вартість, в частині застосування штрафу в сумі 1 282,25 грн., в решті податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № залишити без змін. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1 030 976 грн., у тому числі 824 781 грн., - основний платіж, та 206 195 грн., - штрафні санкції, в частині збільшення товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на суму 996 372 грн., у тому числі 797 098 грн., - основний платіж, та 199 274 грн., - штрафні санкції, в решті податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 року № залишено без змін. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" задоволено повністю. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 5.07.2019 року № в сумі 34603,50 грн скасовано. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ " Компанія Укрінтек" задовольнити. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 5.07.2019 № . Апеляційну скаргу ГУ ДПС у Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ " Компанія Укрінтек" - без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року по справі №560/2231/19 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2020 року у справі № 560/2231/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Згідно підпунктів 14.1.36, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно пункту 192.1 статті 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податковий накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин): господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частина друга статті 3 Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Згідно пункту 2.1 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Пункт 2.4. Положення визначає, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Пунктом 2.15, 2.16 Положення передбачено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Суд звертає увагу, що право податкового кредиту наступає лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Згідно змісту акта перевірки № 0192/22-01-14-02/37462850 від 01.04.2019, відповідачем зроблено висновок щодо порушення позивачем вказаних вище положень податкового законодавства, який ґрунтується на невизнанні витрат позивача за операціями із контрагентами: ТОВ "Фаворит Прайм", Торговий дім ТОВ "Авіас", ТОВ "Майстер Текстиль", ТОВ "Інтерлайтпром", ТОВ "Днепротехноком", ТОВ "Амірант центр", ТОВ "Вест Енд", ТОВ "Батафога", ТОВ "Постачпродукт", ТОВ "Євробізнес Альянс".

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № , суд зазначає наступне.

Суд встановив, що відповідачем неодноразово директору ТОВ "Компанія "Укрінтек" вручались запити (від 13.03.2019, 19.03.2019, 22.03.2019) про надання до перевірки в повному обсязі усіх документів по взаєморозрахункам позивача з його контрагентом ТОВ "Фаворит Прайм", а саме: документів, що підтверджують якість продукції та ідентифікують її виробника, надати пояснення та документальне підтвердження тому, яким чином та за який рахунок здійснювалось транспортування товару від ТОВ "Фаворит Прайм" та надати ТТН, шляхові листи, чи інші документи, що підтверджують факт такого перевезення, повідомити прізвища та посади осіб, які причетні операцій з перевезення (навантаження/розвантаження) товару, документальні підтвердження щодо оприбуткування товару із зазначенням відомостей про їх зберігання та подальший відпуск за даними бухгалтерського обліку, напрямок використання товару (у виробництво чи подальшу реалізацію) та оборотно-сальдову відомість, картку по рахунку 201 "Сировина та матеріали", 281 "Товари на складі", деталізувати номенклатуру виробів, для виготовлення яких використано товар.

У вказаних запитах контролюючим органом було запропоновано надати пояснення щодо обставин укладання договору № ФП-108/17 від 01.08.2017 із ТОВ "Фаворит Прайм", зокрема місце укладання та підписання договору, які заходи обачності (розумної обережності) було вжито ТОВ "Компанія Укрінтек" при виборі суб`єкта господарювання на отримання товару, а саме: чи здійснювалась перевірка реєстраційних та дозвільних документів, наявності ділової репутації, платоспроможності контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, фізичних, технічних та технологічних можливостей ТОВ "Фаворит Прайм" до вчинення дій, що становлять зміст господарської операції, наявність у контрагента необхідних ресурсів, кваліфікованого персоналу, основних фондів, в тому числі приміщень (офісних та складських-власних чи орендованих), можливістю здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки.

Однак як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.11.2021, що на вказані запити ТОВ "Компанія Укрінтек" відповіді не надано, про що складено акт про надання документів до перевірки не в повному обсязі від 25.03.2019 № 0074/22-01/14-03/37462850.

Згідно зазначеного вище акту про надання документів до перевірки не в повному обсязі від 25.03.2019, встановлено, що посадовими особами ТОВ "Компанія Укрінтек" до перевірки не надано наступні документи: документи відповідності - сертифікати якості, сертифікати відповідності, якісні посвідчення, технічні паспорти, інші документи щодо якості (походження) товару придбаного від ТОВ "Фаворит-Прайм"; ТТН, шляхові листи та/або інші документи, що підтверджують транспортування товарів від ТОВ "Фаворит-Прайм"; прізвища та посади осіб, які причетні до операцій з перевезення (навантаження/розвантаження) ТМЦ від ТОВ "Фаворит-Прайм"; документальне підтвердження щодо оприбуткування товарів від ТОВ "Фаворит-Прайм" із зазначенням відомостей про їх зберігання (місць зберігання) та подальший відпуск за даними бухгалтерського обліку; напрямок використання товарів (у виробництво чи подальшу реалізацію) отриманих від ТОВ "Фаворит-Прайм"; оборотну-сальдову відомість по рахунку 201,28 (в розмірі субрахунків) за період 01.04.2016-31.12.2018; деталізувати номенклатуру виробів, для виготовлення яких використано ТМЦ придбані від ТОВ "Фаворит-Прайм" та ін. Крім того, запитувані контролюючим органом документи не були надані позивачем і після проведення перевірки до моменту прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області збільшило товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" грошове зобов`язання за платежем: податок на прибуток на суму 187518 грн., у тому числі 150014 грн., - основний платіж, та 37054 грн., - штрафні санкції суд зазначає наступне.

Згідно п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Аналізуючи зазначені вище норми ПК України суд вважає, що при проведенні перевірки платника податків контролюючі органи (їх посадові особи) мають право вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в податковому та бухгалтерському обліку, інші регістри бухгалтерського обліку, фінансову, статистичну звітність, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

При цьому, перевіряти та вивчати інші документи господарської діяльності платника податків, які не відносяться до первинних, чи регістри бухгалтерського обліку, які не пов`язані з обчисленням і сплатою податків, а також вимагати їх надання, податковий орган не має права.

Суд встановив, що між ТОВ "Фаворит Прайм" (продавець) та ТОВ "Компанія Укрінтек" (покупець) було укладено договір поставки № ФП-108/17 від 01.08.2017 року, відповідно до умов якого ТОВ "Фаворит Прайм" передає у власність ТОВ "Компанія Укрінтек" тканини з синтетичних комплексних ниток (поліефір) 78 %, змішаних з бавовною.

На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Фаворит Прайм" на адресу ТОВ "Компанія Укрінтек" були виписані видаткові накладні від 21.08.2017 року № 628-1, №629-1, № 631-1, №635-1, №639-1 від 21.08.2017 на загальну суму 1000093,99 грн.

Оплата придбаного позивачем у ТОВ "Фаворит Прайм" товару в сумі 1000093,99 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 2655 від 07.02.2018 року, № 2733 від 15.02.2018 року, № 2784 від 22.02.2018 року, № 2851 від 02.03.2018 року, № 2917 від 15.03.2018 року, № 225 від 15.03.2018 року, № 2918 від 16.03.2018 року.

Суд звертає увагу, що вище вказані первинні документи були надані позивачем до перевірки та відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки містять усі обов`язкові реквізити і підписи сторін (учасників господарських операцій).

Суд зазначає, що вимога відповідача про надання позивачем додаткових документів, що підтверджують якість тканин, їх походження (виробника), які були придбані останнім, в т.ч. від ТОВ "Фаворит Прайм", суперечить нормам ПК України, оскільки ці документи не відносяться до первинних і не пов`язані з обчисленням і сплатою податків.

При цьому, вимагати від суб`єкта господарської діяльності надання сертифікатів якості чи сертифікатів відповідності або декларації відповідності продукції має право Дердпродспоживслужба України, і лише на ту продукцію, яка підлягає обов`язковій сертифікації.

В даному випадку, відповідно до наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005, який діяв на момент придбання позивачем тканин від контрагентів, в т.ч. від ТОВ "Фаворит Прайм", остання не підлягала обов`язковій сертифікації.

Крім того, вимога відповідача про надання пояснень з приводу господарських операцій із контрагентами, в т.ч. із ТОВ "Фаворит Прайм" є безпідставною, оскільки на думку суду ПК України не надає права податковому органу вимагати надання пояснень.

Досліджуючи запити відповідача, суд зазначає, що такі запити про надання копій документів від 13.03.2019 та від 25.03.2019 суперечить вимогам п.85.4 ст.85 ПК України, оскільки у них відсутні посилання на виявлені порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, а також запит від 25.03.2019 суперечить нормі абзацу 2 п.85.4, ст.85 ПК України, адже наданий відповідачем в останній день перевірки.

Суд також зазначає, що сам факт порушення кримінальних справ щодо посадових осіб підприємства-контрагента ТОВ "Фаворит Прайм" не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентом. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримувати від них товари (роботи чи послуги).

Чинне податкове законодавство України не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від іншої особи, зокрема, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту з ПДВ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі №805/4781/15-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону».

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 520/4829/19.

Окремо суд акцентує увагу й на принципі індивідуалізації юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Булвес АД проти Болгарії" та "Бізнес Супорт Центр проти Болгарії", які підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Суд враховує висновки та мотиви вказані Верховним Судом в постанові від 02.11.2021 під час скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій та зазначає, що реальність господарської операції з ТОВ "Фаворит Прайм" підтверджується первинними документами, оформленими належним чином, за результатами якої відбувся фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

При цьому, отримані від ТОВ "Фаворит Прайм" товари у подальшому були використані у власній діяльності ТОВ "Компанія Укрінтек", що підтверджується звітами про виробництво та реалізацію промислової продукції за 2017 та 2018 роки, які подавались позивачем до територіального органу Держстату України та нормами витрат матеріалів та фурнітури на пошив костюмів, робочого одягу по підприємству позивача, що підтверджується ланцюг подій стосовно господарських операцій позивача з його контрагентом.

Суд також зазначає, що товарно-транспортна накладна від 21.08.2017 року (копія якої міститься в матеріалах справи) була надана перевіряючим під час перевірки разом з іншими документами, однак не була врахована відповідачем.

Відповідач вважає, що даний документ не був поданий до закінчення перевірки, тому він є неналежним доказом посилаючись на п.44.6 ст.44 ПК України.

Норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого судового розгляду.

Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Для цього Кодекс адміністративного судочинства України покладає на суд обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи. У тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 20.04.2021 у справі №560/1158/20.

Суд звертає увагу відповідача, що ТТН є первинним документом, яка підтверджує факт надання послуг з перевезення вантажу, а не факт отримання товару за договором купівлі-продажу чи поставки, а отже відсутність ТТН не може бути підставою вважати господарську операцією за договором купівлі-продажу чи поставки такою, що не відбулася.

Транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.

Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 803/1684/17, від 21 січня 2021 року у справі №813/2204/17, від 24 травня 2019 року у справі №826/7423/16.

Суд вважає, що викладені в акті висновки контролюючого органу є необґрунтованими, такими, що не відображають дійсні обставини справи, не підтверджені доказами, а прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення по податку на додану вартість від 05.07.2019 року № на суму 1030976 грн. частково у сумі 1029 563,85 грн, у тому числі 823651,08 грн. - основний платіж та 205912,77 гри. - штрафні санкції.

Суд встановив, що донараховані зобов`язання позивача по ПДВ в сумі 1411,40 грн., в тому числі: 826,30 грн. по взаємовідносинам із ТОВ "Авіас" та 585,10 грн. по взаємовідносинам із ТОВ "Майстер Текстиль" були визнані позивачем і сплачені добровільно.

Відповідач стверджує, що позивачем завищено податковий кредит по ПДВ на суму 629285,95 грн. за рахунок невідкоригованого податкового кредиту в наслідок списання кредиторської заборгованості по операціях з ТОВ "Днепртехноком", ТОВ "Амірант центр", ТОВ "Вест Енд", ТОВ "Батафога", ТОВ "Постачпродукт", ТОВ "Євробізнес Альянс".

Відповідач вважає, що отримані платником ПДВ товари/послуги, які не були оплачені повністю протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, враховуючи те, що на підставі п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України за такими товарами немає факту їх придбання, тож права на податковий кредит щодо таких товарів/робіт/послуг платник ПДВ не має.

Згідно п.п. 14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК ПК України безоплатно наданими товарами є товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів.

Суд вважає, що такі твердження відповідача є безпідставними оскільки, по всіх вище перерахованих контрагентах є договори купівлі продажу (товарів, послуг) і часткова оплата за товар відбулася. Вказані господарські операції з описом укладених договорів, видаткових накладних та платіжних доручень, що підтверджують часткову оплату товарів, відображенні самим відповідачем у попередньому акті перевірки №0046/22-01-14-08/37462850 від 12.07.2016 року, витяги з якого містяться в матеріалах справи.

Отже, якщо платник податків отримав товари, роботи, послуги на підставі договорів купівлі-продажу (надання робіт/послуг), а тому посилання відповідача на п.198.3 ст.198 ПКУ, та п.14.1.ст.14 ПКУ є безпідставними.

Суд також звертає увагу, що будь-яка зміна суми компенсації вартості товарів/послуг за певних умов може бути підставою такого корегування, тоді як вислів "включаючи" вказує на орієнтовний, а не виключний перелік підстав такого корегування.".

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїх рішеннях зокрема, у постанові Верховного Суду від б лютого 2018 року у справі № 804/7561/15.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що постачання товарів це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з пунктом 192.1 статті 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №11, якщо на дату балансу раніше визначене зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №11 поточні зобов`язання включають в тому числі поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи/послуги.

Підпунктом 135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України встановлено, що до складу доходів включаються суми безнадійної кредиторської заборгованості. Вказана норма не містить жодного уточнення чи будь-якої іншої ідентифікації, що безнадійна кредиторська заборгованість включається до складу доходів за виключенням сум ПДВ у її складі. Вказана норма чітко визначає обов`язок платника податків відобразити у складі доходів звітного періоду всю суму кредиторської заборгованості.

Стаття 192 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для коригування податкового кредиту. Серед вказаного переліку відсутня така підстава для коригування податкового кредиту, як списання безнадійної кредиторської заборгованості.

При цьому, ПК України не містить норм, відповідно до яких платник податку на додану вартість повинен нараховувати податкові зобов`язання при визнанні у покупця кредиторської заборгованості за товари/послуги безнадійною.

Стаття 192 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для коригування податкового кредиту, серед якого відсутня така підстава для коригування податкового кредиту, як списання безнадійної кредиторської заборгованості.

Дана норма не регулює операції визнання заборгованості безнадійною, оскільки при визнанні заборгованості безнадійною не відбувається зміна компенсації за товари/послуги та у продавця не виникає обов`язку виписати покупцю розрахунок коригування з наступним зменшенням у продавця податкових зобов`язань та зменшенням у покупця податкового кредиту.

Суд звертає увагу, що при неоднозначному чи множинному трактуванні норми ПК України необхідно застосувати презумпцію правомірності рішень платника податків, яка сформована як принцип у п.4.1.1 п.4.1 ст.4 ПК України і застосовується, коли норми податкового права прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності не є однозначними та допускають множинне трактування повноважень як на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 року у справі № 380/671/20.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що донарахування відповідачем позивачу податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 629285,95 грн, та застосування штрафної санкції в сумі 157321,48 грн. за рахунок невідкоригованого податкового кредиту в наслідок списання кредиторської заборгованості по операціях з ТОВ "Днепртехноком", ТОВ "Амірант центр", ТОВ "Вест Енд", ТОВ "Батафога", ТОВ "Постачпродукт", ТОВ "Євробізнес Альянс" є протиправним.

Згідно договору поставки товарів № 05/17/КУ від 10.11.2017 року між ТОВ "Інтегралайтпром" та ТОВ "Компанія Укрінтек" на адресу позивача відвантажені товари за наступними видатковими накладними: № 17 від.06.12.2017 на суму 119142,79 грн.; в т. ч. ПДВ-19857,13 грн.; № 18 від 13.12.2017 на суму 22418,96 грн.; в т. ч. ПДВ-3736,49 грн.; № 12 від 18.12.2017 р. на суму 166095,80 грн.; в т. ч. ПДВ-27682,80 грн.; № 22 від 26.12.2017 р. на суму 70786,74 грн.; в т. ч.ПДВ-11797,79 грн.

На підставі вказаних видаткових накладних був сформований податковий кредит по операціях з ТОВ "Інтегралайтпром" за грудень 2017 року на загальну суму 63074,21 грн.

Відповідно до вказаних видаткових накладних були виписані податкові накладні тобто на кожну видаткову накладну була складена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна в т.ч. на видаткову накладну №12 від 18.12.2017 року на суму 166095,80 грн., в т.ч. ПДВ 27682,80 грн.

В свою чергу ТОВ "Компанія Укрінтек" було віднесено відповідні суми до складу податкового кредиту грудня 2017 року, всього 63074,21 грн., що відображено у Декларації з ПДВ за грудень 2017 р. та Додатку 5 до цієї Декларації, а не включено до складу податкового кредиту грудня 2016 року ПДВ в сумі 27682,80 грн, як зазначає відповідач в касаційні скарзі.

Отже на думку суду віднесення позивачем суми ПДВ за грудень 2017 року в розмірі 27682,80 грн по господарській операції з ТОВ "Інтегралайтпром" згідно видаткової накладної №12 від 18.12.2017 на суму 166095,80 в т.ч. ПДВ-27682,80 грн.

Стосовно оборотно-сальдової відомості рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" податкові зобов`язання у ТОВ "Інтегралайтпром" по операціях з постачання товарів на адресу ТОВ "Компанія Укрінтек" суд зазначає, що бухгалтером ТОВ "Компанія Укрінтек" операція на суму 166096,80 грн., в т.ч. ПДВ 27682,80 грн. була помилково відображена у листопаді 2017 року. При цьому, вказана бухгалтерська помилка ніяк не вплинула на показники податкової та фінансової звітності за IV квартал 2017 року.

Крім того, розбіжності згідно аналітичної системи співставлення між сумою податкових зобов`язань ТОВ "Інтегралайтпром" та податкового кредиту ТОВ "Компанія Укрінтек" в частині завищення податкового кредиту за грудень 2017 року жодним чином не стосуються ТОВ "Компанія Укрінтек", оскільки згідно п. 198.6 ст 198 ПК України податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів, послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Щодо ненадання копії видаткової накладної, яка б підтверджувала поставку товару 18.12.2017 року, про що складено акт відмови від надання копій документів від 25.03.2019 року № 0073/22-01-14-03/37462850, позивач зазначив, що під час перевірки були надані оригінали усіх запитуваних документів.

Відповідно до п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Однак, в надісланих запитах податкового органу не вказано порушення, які відповідно до п.85.4 ПКУ с підставою на отримання таких копій документів.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення по податку на додану вартість від 05.07.2019 року № є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 18.04.2019 року №, яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до позивача штраф в сумі 96623,30 грн., за платежем: податок на додану вартість, в частині застосування штрафу в сумі 1282,25 грн. суд зазначає наступне.

Позивачем вказане податкове повідомлення-рішення оспорювалося лише в частині застосування до нього штрафу в розмірі 1282,25 грн.

Вказаний штраф застосований до відповідача на підставі того, що в порушення пункту 201.10 статті 201, підпункту 120.1.1 статті 120 ПК України ТОВ "Компанія Укрінтек" несвоєчасно зареєстровано в ЄРПН податкові накладні від 27.12.2018 року № 235, № 236, які були виписані для АТ "Чернівціобленерго".

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податковий накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Суд встановив, що згідно квитанцій про реєстрацію податкових накладних № 236, № 235 від 27.12.2018 року, які містяться в матеріалах справи, зазначені накладні зареєстровані 16.01.2019 року.

Однак, як встановлено судом, що згідно роздруківок із програми електронної звітності, які знаходяться в матеріалах справи, податкові накладні від 27.12.2018 року № 235, № 236 були відправлені на реєстрацію в ЄРПН вчасно та у межах операційного часу, а саме: дата та час відправки - 15.01.2019 року о 19:53 год.

Згідно абзацу 13 пункту 201.10 статті 201 ПК України, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341 операційний день - це частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку ПН/PK і реєстрація їх або зупинення реєстрації. Наразі операційний день у робочі дні триває з 8.00 до 20.00 (пункт 3 Порядку № 1246).

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що вищевказані податкові накладні були відправлені на реєстрацію у ЄРПН вчасно, а суми штрафу по них у загальній сумі 1282,25 грн., нараховані згідно податкового повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № включені протиправно.

Оскільки позивачем податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № оскаржується лише в частині нарахування штрафу в розмірі 1282,25 грн., а тому суд дійшов висновку, що дане податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині застосування штрафу в сумі 1282,25 грн.

Щодо правомірності прийняття податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № , яким Головне управління ДФС у Хмельницькій області застосувало до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" штраф в сумі 163258 грн., за платежем: податок на додану вартість, суд зазначає наступне.

Вказане вище податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі висновків акту перевірки, в яких зазначено, що позивачем в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, пункту 11 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року № 1307 ТОВ "Компанія Укрінтек" не складені та не зареєстровані в ЄРПН окремі зведені податкові накладні 30 вересня 2018 року на суму ПДВ 180315 грн., по ТОВ "Євробізнес Альянс" та 31 грудня 2018 року на суму ПДВ 146201 грн., по ТОВ "Постачпродукт", що разом становить 326516 грн.

Суд вважає, що нарахування штрафних санкцій в сумі 163258 грн., за рахунок незареєстрованих податкових зобов`язань внаслідок списання кредиторської заборгованості по операціях з ТОВ "Постачпродукт" та ТОВ "Євробізнес Альянс" здійснено фіскальним органом неправомірно, оскільки податок на додану вартість в сумі 326516 грн., по операціях з ТОВ "Постачпродукт" та ТОВ "Євробізнес Альянс" вже був включений у податкове повідомлення-рішення від 05.07.2019 року № , правова оцінка якому надана судом даним рішенням.

Таким чином, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 18.04.2019 року № прийняте відповідачем неправомірно, а тому підлягає скасуванню.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Lelas v. Croatia").

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В процесі судового розгляду відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.04.2019 року № та № , від 18.04.2019 року № , в частині застосування штрафу в сумі 1282,25 грн, від 05.07.2019 року № , а суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, а також враховуючи мотиви та висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 02 листопада 2021 року по справі №560/2231/19 вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.04.2019 року: № , № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.04.2019 року № , в частині застосування штрафу в сумі 1282,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 05.07.2019 року № .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 квітня 2022 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрінтек" (вул. Трудова, 9,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 37462850)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук