Справа № 160/904/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року Справа № 160/904/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Червоногригорівської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2022р. (згідно відомостей Укрпошта Документи) ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Червоногригорівської селищної ради та просить:

- визнати противоправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл позивачеві на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в липні 2021 року вона звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га, з кадастровим номером :03:002:0396, яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради. Листом №1447/0/2-21 від 02.09.2021р. відповідач повідомив позивача про те, що рішенням Червоногригорівської селищної ради від 20.12.2019 року №1159-25/VII було вирішено, що у зв`язку з обмеженою кількістю вільних сільськогосподарських угідь, надавати залишки вільних земельних ділянки виключно учасникам бойових дій та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які проживають на території Червоногригорівської об`єднаної територіальної громади, за викладеного та враховуючи протокол №9 засідання постійної комісії Червоногригорівської селищної ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою від 26.08.2021 року, було вирішено відмовити позивачеві у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що не погоджується із вимогами чинного законодавства, оскільки, при розгляді заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідачем було порушено процедуру розгляду відповідного клопотання, так як позивачеві було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою листом, а не відповідним рішенням ради, яке приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду.

Ухвалою суду від 24.01.2022р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.39).

10.03.2022р. засобами поштового зв`язку, на виконання вищенаведеної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на те, що рішенням Червоногригорівської селищної ради від 20.12.2019 року №1159-25/VII було вирішено, що у зв`язку з обмеженою кількістю вільних сільськогосподарських угідь, надавати залишки вільних земельних ділянки виключно учасникам бойових дій та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які проживають на території Червоногригорівської об`єднаної територіальної громади; земельна ділянка комунальної власності з кадастровим номером :03:002:0396 ніколи не відносилась та не мала встановлене цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, оскільки була віднесена до земель запасу 16.00 (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам); на даний час неможливо виконати вимогу позивача щодо зобов`язання Червоногригорівську селищну раду надати дозвіл позивачеві на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, оскільки наведена земельна ділянка припинила своє існування в Державному земельному кадастру у зв`язку з виділенням її та наданням відповідачем дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства учасникам бойових дій.

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 25.03.2022р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 звернулась до Селищного голови Червоногригорівської селищної ради із заявою від 28.07.2021р. відповідно до ст.ст. 118, 121 Земельного кодексу України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га, з кадастровим номером :03:002:0396, яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, що підтверджується її копією (а.с.9,32).

Листом №1447/0/2-21 від 02.09.2021р. відповідач повідомив позивача про те, що рішенням Червоногригорівської селищної ради від 20.12.2019 року №1159-25/VII було вирішено, що у зв`язку з обмеженою кількістю вільних сільськогосподарських угідь, надавати залишки вільних земельних ділянки виключно учасникам бойових дій та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які проживають на території Червоногригорівської об`єднаної територіальної громади, за викладеного та враховуючи протокол №9 засідання постійної комісії Червоногригорівської селищної ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою від 26.08.2021 року, було вирішено відмовити позивачеві у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.11,34).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з бездіяльністю відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, у зв`язку з чим просить захистити її порушені права шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачеві на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом 34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон №280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.42 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що клопотання громадян про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства подаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, при цьому, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади та лише на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Разом з тим, як встановлено судом із наявних матеріалів справи, за заявою позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для передачі їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га, з кадастровим номером :03:002:0396, яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, відповідачем на розгляд чергової сесії Червоногригорівської селищної ради не вносилось, а, відповідно, рішення органу місцевого самоврядування по ньому не приймалося, в порушення вимог вищенаведених норм матеріального права, таких доказів відповідачем суду не надано.

Також, факт того, що заява позивача на пленарному засіданні селищної ради не розглядалась підтверджено і самим відповідачем у відзиві.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що не прийнявши відповідне рішення за заявою позивача на відповідній черговій сесії селищної ради, відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка не відповідає та суперечить вищенаведеним нормам Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства та обставин справи, встановлених судом.

При цьому, судом критично надається оцінка доводам відповідача у відзиві про те, що за рішенням Червоногригорівської селищної ради від 20.12.2019 року №1159-25/VII було вирішено через обмеження кількості вільних сільськогосподарських угідь, надавати залишки вільних земельних ділянки виключно учасникам бойових дій та учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які проживають на території Червоногригорівської об`єднаної територіальної громади, з огляду на те, що такі обмеження суперечать нормам Конституції України та приписам Земельного кодексу України, які не містять жодних таких обмежень, а відповідно, підлягають застосуванню як норми права, які носять вищу юридичну силу.

Є безпідставними і посилання відповідача на те, що таке обмеження на передачу земельних ділянок у власність громадянам зумовлене прийняттям Розпорядження Кабінету Міністрів України №198-р від 19.08.2015р., оскільки зміст вказаного розпорядження такої заборони не містить, а отже, рішення №1159-25/VII від 20.12.2019 року не відповідає ні вказаному розпорядженню, ні приписам Конституції України, ні нормам Земельного кодексу України та ставить у нерівне становище інших громадян, що є неприпустимим та непропорційним у демократичному суспільстві.

Судом не можуть бути і покладені в основу даного судового рішення і аргументи відповідача про те, що спірна земельна ділянка ніколи не відносилась та не мала встановлене цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, оскільки була віднесена до земель запасу; на даний час неможливо виконати вимогу позивача щодо зобов`язання Червоногригорівську селищну раду надати дозвіл позивачеві на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, оскільки наведена земельна ділянка припинила своє існування в Державному земельному кадастру у зв`язку з виділенням її та наданням відповідачем дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства учасникам бойових дій, з огляду на те, що, по-перше, вказані обставини не були підставами для відмови позивачеві у наданні такого дозволу; по-друге, наведені обставини відповідачем жодними доказами не підтверджені та не звільняють відповідача від обов`язку вирішити дане питання шляхом розгляду його на сесії селищної ради з прийняттям відповідного рішення, що передбачено ст.59 Закону України №280/97-ВР.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, суд приходить до висновку, що, не прийнявши відповідне рішення, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено порушення відповідачем такою бездіяльністю прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною такої бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачеві на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, оскільки у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, та з урахуванням повноважень суб`єкта владних повноважень щодо вирішення даного питання саме на сесії селищної ради, що є дискреційними повноваженнями відповідача, та суд не може їх підміняти у даному випадку, є саме зобов`язання відповідача внести заяву позивача від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, на розгляд чергової сесії Червоногригорівської селищної ради та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні та вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Зазначена позиція, щодо належного обраного способу захисту порушеного права позивача, узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 18.09.2019р. у справі №520/11598/18, яка є обов`язкову для застосування адміністративними судами у відповідності до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Червонигрогирівської селищної ради на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 11.01.2022р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 496 грн. 20 коп., виходячи із розрахунку: 992,40 грн./2 (а.с.8,38).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 194, 205, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Червоногригорівської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Червоногригорівської селищної ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, цільове призначення якої: 01 (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради.

Зобов`язати Червоногригорівську селищну раду (53283, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, смт. Червоногригорівка, вул. Ярмарочна, буд.33; ) внести заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.07.2021р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земельної комунальної власності: кадастровий номер :03:002:0396, яка розташована на території Червоногригорівської селищної ради, на розгляд чергової сесії Червоногригорівської селищної ради та прийняти рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні та вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Червоногригорівської селищної ради (53283, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, смт. Червоногригорівка, вул. Ярмарочна, буд.33; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва