Справа № 460/1901/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2021 року м. Рівне №460/1901/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до вислуги років у пільговому обчисленні час служби у підрозділах боротьби з економічною та організованою злочинністю органів внутрішніх справ з розрахунку 1 місяць служби за 1,5 місяці у період з 07.04.1999 по 12.11.1999, з 31.12.1999 по 11.09.2011;

2) зобов`язати відповідача включити до вислуги років позивача в пільговому обчисленні час його служби у підрозділах боротьби з економічною, організованою злочинністю в органах внутрішніх справ з розрахунку 1 місяць служби за 1,5 місяці у період з 07.04.1999 по 12.11.1999, з 31.12.1999 по 11.09.2011 та подати уточнену довідку для перерахунку призначеної позивачу пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як отримувач пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вказує, що у різні періоди трудової діяльності він працював в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України, в тому числі у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю та по боротьбі з економічною злочинністю, що дає йому право на зарахування таких періодів до вислуги років на пільгових умовах, а саме 1 місяць за 1,5 місяця служби. Разом з тим, позивач зазначає, що при звільненні зі служби відповідач неправильно обчислив його вислугу років, що призвело до призначення пенсії в меншому розмірі. Зокрема, відповідач не зарахував до вислуги років позивача на пільгових умовах періоди його служби на посадах у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю та по боротьбі з економічною злочинністю в органах внутрішніх справ України з 07.04.1999 по 12.11.1999 та з 31.12.1999 по 11.09.2011. З огляду на вказане, в листопаді 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо оформлення та подання до пенсійного органу уточненої довідки про його вислугу років, в якій час служби останнього на посадах у підрозділах по боротьбі з економічною злочинністю обчислений з розрахунку 1 місяць за 1,5 місяця служби. В січні 2021 року позивач отримав лист відповідача, в якому останній вказав, що вислуга позивача станом на день звільнення в календарному обчисленні становила 19 років 06 місяців 14 днів, тобто такий самий обсяг, з урахуванням якого позивачу була призначена пенсія. Таким чином, позивач вказує, що відповідач відмовив йому в підготовці уточненої довідки про вислугу років, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393

, а тому просить задовольнити позов повністю.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 02.01.2020 № 1о/с, позивач був звільнений зі служби в Національній поліції України за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), і з урахуванням змін, внесених наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 17.01.2020 № 6о/с, вислуга років останнього на день звільнення в календарному обчисленні становила 19 років 06 місяців 14 днів, у пільговому - 19 років 08 місяців 24 дні. Відповідач звертає увагу на те, що на виконання постанов Кабінету міністрів України від 17.07.1992 № 393 та від 04.06.2014 №232, до вислуги років позивача на пільгових умовах був врахований період його участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з розрахунку 1 місяць служби за 3 місяці. Оскільки в календарному обчисленні на день звільнення (02.01.2020) вислуга років позивача склала 19 років 06 місяців 14 днів, а страховий стаж - 25 років 08 місяців 12 днів, тому пенсія була призначена йому за пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як особі, що досягла на день звільнення зі служби 45-річного віку та мала більше 25 років страхового стажу, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ. Щодо покликання позивача на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, то відповідач звертає увагу на те, що вони суперечать приписам пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а відтак в силу вимог частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають застосуванню в сп?????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, у період з 07.04.1999 по 06.11.2015 позивач проходив службу на різних посадах в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 09.03.2016 та з 22.05.2017 по 02.01.2020 - на різних посадах в органах Національної поліції України. Вказане стверджується наявним у справі витягом з послужного списку архівної особової справи підполковника поліції ОСОБА_1 , колишнього співробітника ГУНП в Рівненській області від 05.06.2020 № 1628/116/12/02-2020.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 02.01.2020 № 1о/с, підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII звільнено зі служби в поліції: за пунктом 7 (за власним бажанням). Також у наказі зазначено, що вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 06 місяців 14 днів, у пільговому - 19 років 08 місяців 24 дні, а страховий стаж - 25 років 05 місяців 09 днів.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 17.01.2020 № 6о/с до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 02.01.2020 № 1о/с унесені часткові зміни, згідно з якими наказано уважати, що страховий стаж позивача становить 25 років 08 місяців 12 днів.

З 03.01.2020 позивачу призначена пенсія за вислугу років за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується наявною у справі копією протоколу за пенсійною справою - (НПУ) від 03.01.2020. При цьому, графа «Умови призначення» названого протоколу містить відмітку «Вислуга років - 25 (календ. 19), у розмірі 50% грошового забезпечення».

30.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області уточненої довідки про його вислугу років, в якій, зокрема, час служби останнього на посадах у підрозділах по боротьбі з економічною злочинністю обчислений з розрахунку 1 місяць за 1,5 місяця служби.

Листом від 04.01.2021 за № 11/С-2019 відповідач повідомив позивачу, що його вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становила 19 років 06 місяців 14 днів, а страховий стаж - 25 років 08 місяців 12 днів, у зв`язку з чим пенсія за вислугу років призначена останньому на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо обчислення його вислуги років та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 № 6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.

З урахуванням наведеного, право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби в спеціальних підрозділах, зокрема по боротьбі з економічною злочинністю органів внутрішніх справ України, визначаються за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262).

Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону № 2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону № 2262, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (стаття 10 Закону № 2262).

Відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

В свою чергу, згідно з пунктом «б» статті 12 Закону № 2262, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Вказані вище норми права, як слідує із їх змісту, визначаю різні умови призначення пенсії за вислугу років для різних категорій осіб, на яких поширюється дія Закону № 2262.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що питання правової умови (підстави) призначення позивачу пенсії за вислугу років не є спірним в межах даної адміністративної справи.

Спір між сторонами виник з приводу правомірності дій відповідача при обчислені вислуги років позивача для призначення (перерахунку) пенсії за вислугу років, а саме неврахування до вислуги років періодів служби останнього на посадах у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю та по боротьбі з економічною злочинністю в органах внутрішніх справ України з 07.04.1999 по 12.11.1999 та з 31.12.1999 по 11.09.2011 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.

В контексті описаного вище проблемного питання суд звертає увагу на таке.

Згідно з витягом з послужного списку архівної особової справи від 05.06.2020 № 1628/116/12/02-2020, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України на наступних посадах, зокрема:

в період з 07.04.1999 по 12.11.1999 на посаді оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Луцького районного відділу УМВС України у Волинській області;

в період з 31.12.1999 по 25.07.2000 на посаді оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Луцького районного відділу внутрішніх справ;

в період з 25.07.2000 по 01.10.2001 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення по боротьбі з організованими злочинними угрупованнями в пріоритетних напрямках економіки управління по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями УМВС України у Волинській області;

в період з 01.10.2001 по 06.07.2004 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями в пріоритетних напрямках економіки та відмивання коштів управління по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями УМВС України у Волинській області;

в період з 06.07 2004 по 30.05.2005 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Нововолинського міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю управління по боротьбі зі злочинними угрупуваннями УМВС України у Волинській області;

в період з 30.03.2005 по 13.12.2005 на посаді оперуповноваженого (за рахунок посади оперуповноваженого в особливо важливих справах) групи документування незаконного проникнення іноземних громадян на територію України відділу по боротьбі з ОЗУ, лідерами злочинного середовища та міжнародними ОЗУ управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України у Волинській області;

в період з 13.12. 2005 по 03.10.2006 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах групи документування незаконного проникнення іноземних громадян на територію України відділу по боротьбі з ОЗУ, лідерами злочинного середовища та міжнародними ОЗУ управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України у Волинській області;

в період з 0310.2006 по 03.10.2007 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах групи документування незаконного проникнення іноземних громадян на територію України відділу по боротьбі з ОЗУ, лідерами злочинного середовища та міжнародними ОЗУ управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України у Волинській області;

в період з 03.10.2007 по 24.07.2008 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованими групами і злочинними організаціями та міжнародною злочинністю управління по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями УМВС України у Волинській області;

в період з 24.07.2008 по 20.05.2010 на посаді начальника відділу боротьби з корупцією управління по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями УМВС України у Волинській області;

в період з 20.05.2010 по 20.07.2010 - виконуючим обов`язки начальника відділення кримінальної розвідки в УВП центру кримінальної розвідки управління по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями у Волинській області УМВС України у Волинській області;

в період з 20.07.2010 по 11.09.2011 на посаді начальника відділення кримінальної розвідки в УВП центру кримінальної розвідки управління по боротьбі з організованими злочинними угрупуваннями у Волинській області УМВС України у Волинській області.

Відтак, службу позивача в органах внутрішніх справ України в періоди з 07.04.1999 по 12.11.1999 та з 31.12.1999 по 11.09.2011 за сферами правоохоронної діяльності можна розділити на дві категорії, а саме: 1) служба на посадах у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю; 2) служба на посадах у підрозділах по боротьбі з економічною злочинністю.

Статтею 17-1 Закону № 2262 регламентовано, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, 17.07.1992 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393).

Зокрема, підпункт «в» пункту 3 Постанови № 393 встановлює пільгові умови зарахування служби до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця:

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 № 497 «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393» підпункт «в» пункту 3 Постанови № 393 був доповнений новим абзацом такого змісту: «час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ». Вказана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності 25.06.2005.

Відтак, з 25.06.2005 підпункт «в» пункту 3 Постанови № 393 передбачав, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця, час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

На реалізацію норми підпункт «в» пункту 3 Постанови № 393 в такій редакції Міністерством внутрішніх справ України був прийнятий наказ від 20.07.2006 № 722 «Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця» (далі - Наказ № 722), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.07.2006 за № 896/12770.

Пунктом 1 Наказу № 722 був затверджений Перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, який передбачав, зокрема, посаду оперуповноваженого.

Також пунктом 2 Наказу № 722 було визначено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2005 року N 497 (497-2005-п ), при цьому таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Як зазначено вище по тексту рішення, постанова Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 № 497 набрала чинності 25.06.2005. При цьому, матеріалами справи стверджується, що після набрання чинності вказаною Постановою позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України.

Таким чином, з огляду на приписи пункту 2 Наказу № 722, суд приходить до висновку, що періоди проходження позивачем служби на посаді оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Луцького районного відділу УМВС України у Волинській області в період з 07.04.1999 по 12.11.1999 та на посаді оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Луцького районного відділу внутрішніх справ в період з 31.12.1999 по 25.07.2000 мали бути зараховані останньому до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме один місяць служби за півтора місяця.

Одночасно суд відхиляє як безпідставне та необґрунтоване твердження відповідача про те, що пункт 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту «а» статті 12 Закону № 2262, у зв`язку з чим у відповідності до частини третьої статті 7 КАС України не підлягає до застосування в спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Аналіз положень статей 12, 17-1 Закону № 2262 у взаємозв`язку з положеннями Постанови № 393 дає підстави для висновку, що визначальною умовою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до вислуги років, яка, відповідно, дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до вислуги років певної категорії осіб для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій чи інших соціальних виплат.

Отже, основним нормативно-правовим актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання, в даному випадку є Закон № 2262. В свою чергу, можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена, зокрема, Постановою № 393.

Тотожна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у його судових рішеннях.

Зокрема, у постанові від 27.06.2018 по справі №750/9775/16-а Верховний Суд зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

У постанові від 03 березня 2021 року по справі № 805/3923/18-а Верховний Суд вказав, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року по справі № 480/4241/18 дійшов висновку проте, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Відтак, позовні вимоги в частині, що стосуються включення до вислуги років позивача періодів служби у підрозділах по боротьбі з економічною злочинністю в органах внутрішніх справ України з 07.04.1999 по 12.11.1999 та з 31.12.1999 по 25.07.2000 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог, які стосуються включення до вислуги років позивача на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця) періодів служби на посадах у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю в органах внутрішніх справ України з 25.07.2000 по 11.09.2011, то суд зазначає таке.

Постанова № 393 з дня її прийняття та по день ухвалення цього судового рішення жодного разу не містила норми, згідно з якою час проходження особами служби в органах внутрішніх справ у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю зараховувався таким особам до вислуги років на пільгових умовах, в тому числі один місяць служби за півтора місяця.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для включення періоду служби позивача в органах внутрішніх справ України у підрозділах по боротьбі з організованою з 25.07.2000 по 11.09.2011 до вислуги років для призначення (перерахунку) пенсії з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.

Щодо покликання позивача у позовній заяві на наказ Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2007 № 431 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби» (далі - Наказ № 431), то суд вважає його хибним, оскільки дія вказаного нормативно-правового акта не поширюється на спірні правовідносини.

Із вступної частини Наказу № 431 слідує, що він прийнятий Міністерством внутрішніх справ України відповідно до постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-XII «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України».

Так, постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-XII було затверджене Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення № 3720).

Суд звертає увагу на те, що Положення № 3720 не містить жодних норм, які б визначали умови пенсійного забезпечення та обчислення вислуги років осіб, що проходять службу в підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України.

Натомість, підпунктом 4.1.6. пункту 4.1. розділу 4 Положення № 3720 було передбачено, що стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.

Відтак, Положення № 3720 регламентувало особливості обчислення стажу роботу, а не вислуги років для призначення (перерахунку) пенсії, працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України згідно з переліком посад, визначених Наказом № 431.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів повну правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли лише часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, половина судового збору в сумі 454грн, сплаченого позивачем відповідно до квитанції від 07.06.2021 № 83797, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо не включення до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні часу служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ України з 07.04.1999 по 12.11.1999 та з 31.12.1999 по 25.07.2000 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області включити до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні час служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ України з 07.04.1999 по 12.11.1999 та з 31.12.1999 по 25.07.2000 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, а також подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області уточнену довідку про вислугу років ОСОБА_1 для перерахунку останньому пенсії за вислугу років.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір в сумі 454грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Хвильового, буд. 2; ).

Повний текст рішення складений 22 березня 2022 року

Суддя Д.Є. Махаринець