Справа № 300/219/22
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2022 р. справа № 300/219/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі - відповідач) про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.12.2021 року ВП № 67332547 та зобов`язання забезпечити повне виконання рішення суду від 21.05.2020 року у справі № 300/844/20.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.12.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. протиправно, в порушення положень Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження № 67332547. Позивач вважає вищевказану постанову незаконною, оскільки рішення суду від 21.05.2020 року у справі № 300/844/20 було виконано частково. З урахуванням викладеного, просить суд скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження № 67332547 та зобов`язати відповідача відкликати до виконання повернутий виконавчий лист № 300/844/20 і забезпечити повне виконання рішення суду у справі № 300/844/20 згідно Конституції України та законодавства.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.16-18).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.37-38).

Позивач 17.02.2022 року усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.022 року відкрито провадження по справі за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України (а.с.43-44).

10.03.2022 на адресу суду надійшли матеріали виконавчого провадження, які подані відповідачем на виконання пункту 5 ухвали від 28.02.2022 (а.с.57-94).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач в судове засідання не з`явився. Водночас, на через канцелярію адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.100)

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Водночас, на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.101-102).

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 4 статті 229 КАС України).

Суд зазначає, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану Івано-Франківський окружний адміністративний суд припинив розгляд справ у судовому засіданні. Проте, суд і надалі працює у звичному режимі та приймає рішення в рамках письмового провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи за відсутності сторін, на підставі поданих сторонами доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 КАС України, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року у справі № 300/844/20, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років з 01 березня 2017 без обмеження граничним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Вказане рішення суду набрало законної сили 20.08.2020 року.

Як встановлено судом, на виконання вказаного рішення, 21.09.2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 300/844/20 (а.с.60-61).

01.11.2021 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про відкриття виконавчого провадження та здійснення примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 21.09.2020 року у справі № 300/844/20 (а.с. 59).

04.11.2021 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67332547 про примусове виконання виконавчого листа № 300/844/20, виданого 21.09.2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом (а.с.63-64).

В подальшому, відповідач, враховуючи те, що боржник з поважних причин не в змозі виконати рішення суду в повному обсязі, а у державного виконавця відсутні підстави для накладення штрафу, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", прийняв постанову від 08.12.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 74-75).

Вважаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу протиправною, такою, що винесена передчасно, не за наслідками повного виконання рішення суду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 25.11.2021 №0900-0803-5/44337 повідомило відповідача про те, що на виконання рішення суду від 21.05.2020 року у справі № 300/844/20, Головним управлінням здійснено нарахування пенсії за вислугу років без обмеження граничним розміром, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.03.2017 року, розмір пенсії після перерахунку склав 26242,05 грн. За період з 01.03.2017 року по 31.08.2020 року нараховано доплату в сумі 213660,97 грн., яка виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Вказана доплата внесена в Реєстр судових рішень 23.09.2020 року та буде виплачена при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету в порядку черговості з урахуванням дати надходження рішення. На підставі викладеного просило винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 67332547 (а.с.76-78).

Як встановлено судом, наведена інформація стала підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови, якою, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону №1404-VІІІ, повернуто виконавчий лист № 300/844/20 від 21.09.2020 року стягувачу.

Водночас, суд звертає увагу, що при винесенні даної постанови старший державний виконавець виходив з того, що постанову суду боржником виконано частково, здійснено перерахунок стягувачу згідно рішення суду. Відповідно до Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом "Про державний бюджет України". Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Зазначено, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Боржник з поважних причин не в змозі виконати рішення суду в повному обсязі, а у державного виконавця відсутні підстави для накладення штрафу.

Суд зазначає, що у вказаних висновках описуються обставини виконання судового рішення, що виключає можливість вчинення державним виконавцем подальших виконавчих дій в порядку статті 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, пунктом 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (надалі, також - Порядок №649) передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (пункт 4 Порядку № 649).

Як вбачається з наведених норм Порядку №649, він не встановлює окремої примусової процедури виконання судових рішень, відмінної від Закону №1404-VІІІ, а лише врегульовує питання обліку судових рішень, якими на органи ПФУ покладено обов`язок виплатити пенсіонеру кошти.

Також, цей Порядок №649 не містить заборони щодо звернення стягнення на кошти пенсійного органу чи проведення інших виконавчий дій стосовно боржника.

Однак, відповідач, встановивши часткове виконання боржником виконавчого документа та неможливість, з поважних причин, виконати рішення суду в повному обсязі, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону №1404-VІІІ, всупереч зазначеним вимогам про обов`язковість виконання судового рішення, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.12.2021 року в межах виконавчого провадження № 67332547 винесено необґрунтовано, з порушенням норм законодавства України, внаслідок чого, останню слід визнати протиправною та скасувати, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача відкликати до виконання повернутий виконавчий лист і забезпечити повне виконання рішення суду у справі № 300/844/20, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закону №1404-VІІІ, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Тобто, обов`язок виконавця відновити виконавче провадження у разі скасування судом постанови про повернення виконавчого документа стягувачу закріплений Законом, тому права, свободи та інтереси позивача в даному випадку не потребують судового захисту.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач, згідно із квитанцією № 97 від 01.02.2022 року підтвердив сплату судового збору на суму 908 гривень за подання даного адміністративного позову, внаслідок чого, враховуючи висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.12.2021 року у виконавчому провадженні № 67332547.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76018) сплачений судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.