Справа № 480/4539/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 р. Справа № 480/4539/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа - Кам`янка-Бузький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головне управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якій просив:

1) визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2020 року №Ф-5190-53-У зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 35 588,74 грн.;

2) зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області списати неправомірно нараховану після 28.12.2011 ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, та зняти позивача з обліку як фізичну особу - підприємця в Головному управління ДПС у Львівській області.

Свої вимоги мотивував тим, що 15 грудня 2011 року Львівським окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі №2а-13514/11/1370, якою позов Державної податкової інспекції у Кам`янка - Бузькому районі Львівської області - задоволено та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Постанова набрала законної сили 28.12.2011.

Законом України №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Однак, оскільки позивач за вищевказаним рішенням суду вважається таким, що припинив підприємницьку діяльність ще в 2011 році, тобто до внесення Законом України №1774-VІІІ змін, то відповідно, з моменту внесення вищенаведених змін позивач не був зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок.

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 31.05.2021 до участі у розгляді справи залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кам`янка-Бузький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - третя особа, Кам`янка-Бузький районний відділ ДВС).

Ухвалою суду від 31.05.2021 позов було забезпечено шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі вимоги ГУ ДПС у Львівській області від 09 листопада 2020 року №Ф-5190-53-У до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Представник ГУ ДПС у Львівській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що навіть після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у фіскальних органах як фізична особа платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницькою діяльністю. При цьому підприємець має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницькою діяльністю та в установленні строки подати контролюючому органу податкову декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

При цьому, така фізична особа має:

забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності,

в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Крім цього, контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи - платника податків за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Податковим кодексом України, тобто 1095 днів, наступних за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Це регламентовано статтею

Враховуючи, що позивачем не вчинено жодних з вищезазначених дій та те, що станом на сьогоднішній день він перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Львівській області то 09.11.2020 року ГУ ДПС у Львівській області 09.11.2020 винесено податкову вимогу №Ф-5190-53-У.

Представник третьої особи подав до суду клопотання, в якому просив прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України (а.с.39).

Ухвалою суду від 11.10.2021 було замінено відповідача - ГУ ДПС у Львівській області () правонаступником, яким є ГУ ДПС у Львівській області ().

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Судом згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 13.03.1998 ОСОБА_1 був зареєстрований відділом державної реєстрації Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації як фізична особа-підприємець.

Також вказана обставина підтверджується постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2011 у справі №2а-13514/11/1370, що набрало законної сили та в силу ч.4 ст.78 КАС України не доказується.

Цією ж постановою Львівського окружного адміністративного суду вирішено припинити підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

У подальшому, ГУ ДПС у Львівській області 09.11.2020 сформувало у відношенні ОСОБА_1 вимогу №Ф-5190-53-У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 35588,74грн (а.с.10), яку звернено до примусового виконання.

Позивач вважає вимогу протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464), відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 якого єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-УІ платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Законом України №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2011 у справі №2а-13514/11/1370 підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинена ще до 2017р. (а.с.14-15).

Порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за судовим рішенням, що не пов`язано з банкрутством фізичної особи - підприємця було визначено статтею 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі - Закон №755-ІУ) (в редакції чинній на момент винесення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2011 у справі №2а-13514/11/1370), згідно ч.ч.1,3 якої було визначено, що суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця. Дата надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій (ч.1). Державний реєстратор зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем заповнити реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця у зв`язку з постановленими судового рішення, внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем у зв`язку з постановленими судового рішення та в той же день видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) їй повідомлення про внесення такого запису (ч.3).

На відміну від зазначеної статті 49 частина 11 статті 47 цього ж Закону, яка визначала порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням, передбачала, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору, серед іншого, реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням.

Отже, у даному випадку позивач не мав обов`язку самостійно звертатися до держреєстратора про припинення підприємницької діяльності, а тому не несе відповідальності за відсутність відповідного запису в Єдиному державному реєстрі.

Як вже зазначено вище, підприємницька діяльність позивача припинена. Підстава - судове рішення про припинення підприємницької діяльності у зв`язку з неподанням податкової звітності за III квартал 2007 року по жовтень 2011 року.

З урахуванням того, що позивач за рішенням суду вважається таким, що припинив підприємницьку діяльність ще в 2011 році, тобто до набуття Законом України №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 сили, то відповідно, з моменту внесення вищенаведених змін не був зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок.

Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що саме податкові органи, до яких входить відповідач, ведеться облік платників єдиного внеску - фізичних осіб-підприємців (ст.5 Закону №246).

Отже, на переконання суду, саме відповідач повинен володіти інформацією щодо дати реєстрації позивача у якості фізичної особи-підприємця, дати припинення підприємницької діяльності позивачем, дати взяття його на облік, як платника єдиного внеску. Після припинення підприємницької діяльності саме податкові органи в повинні провести перевірку та остаточні розрахунку та зняти з обліку особу, підприємницьку діяльність якої припинено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно сформував оскаржувану вимогу від 09 листопада 2020 року №Ф-5190-53-У зі сплати єдиного внеску в сумі 35 588,74 грн., така вимога не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування підлягають задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача списати неправомірно нараховану після 28.12.2011 ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, та зняти позивача з обліку як фізичну особу - підприємця в Головному управління ДПС у Львівській області, суд виходить з наступного.

Дійсно відповідно до пп.4 п.11.18 Порядок обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року N 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за N 1562/20300 (далі - Порядок обліку платників податків і зборів), на який посилається відповідач, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

Водночас, судом встановлено, що підприємницька діяльність позивача припинена. Підстава - судове рішення про припинення підприємницької діяльності у зв`язку з неподанням податкової звітності за III квартал 2007 року по жовтень 2011 року. При цьому, станом на момент прийняття судового рішення у справі №2а-13514/11/1370, яке набрало законної сили, та обставини встановлені в якому, в силу ч.4 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають доказуванню, заборгованість за позивачем була відсутня (а.с.14-15). Тобто заборгованість, яка стала підставою для формування оскаржуваної вимоги (а.с.10), та яка визнана судом протиправною, є сума заборгованість, яка обліковується за ОСОБА_1 після припинення підприємницької діяльності. Доказів на спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Відтак, посилання представника відповідача на наявність за позивачем заборгованості з єдиного внеску, що є фактично перешкодою у знятті його з податкового обліку судом не приймається до уваги.

У свою чергу, відповідно до пп.1 п.11.18 Порядок обліку платників податків і зборів, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою.

Представник відповідача визнає ту обставину, що на адресу податкового органу з Єдиного державного реєстру надійшли відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за судовим рішенням, що не пов`язано з її банкрутством (а.с.81-84), що є підставою для зняття позивача як фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то на переконання суду, матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №813/7097/14 від 28.02.2020 року, який є обов`язковим для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи, що предметом оскарження є вимога на суму недоїмки 35588,74грн., та враховуючи, що податковий орган самостійно не вчиняє дій щодо коригування інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення даної суми боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та щодо зняття позивача з податкового обліку, приймаючи до уваги неодноразове звернення позивача до суду за захистом своїх прав стосовно вказаних правових відносин (справи №480/2669/19, №480/4468/20), суд, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, зобов`язавши відповідача здійснити коригування інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , шляхом виключення суми недоїмки з єдиного внеску єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 35588,74грн. (а не заборгованості, яка виникла після 28.12.2011, як просить позивач) та зняти ОСОБА_1 з податкового обліку у ГУ ДПС у Львівській області як фізичну особу-підприємця.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 908,00грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно квитанцій від 28.05.2021 (а.с.6), а також судового збору у розмірі 681,00грн., сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову згідно квитанції від 28.05.2021 (а.с.28).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, буд.35, ), третя особа - Кам`янка-Бузький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (80400, Львіська область, м.Кам`янка-Бузька, вул.Ярослава Мудрого, буд.17Б, ) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5190-53-У від 09.11.2020, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити недоїмку у розмірі 35 588,74 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області здійснити коригування інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 35588,74грн. та зняти ОСОБА_1 з податкового обліку у Головному управлінні ДПС у Львівській області як фізичну особу-підприємця.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00коп., а також судовий збір у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00коп. сплачений за подання заяви про забезпечення позову.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2022.

Суддя І.Г. Шевченко