Справа № 160/4772/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 квітня 2022 р. Справа № 160/4772/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро питання щодо закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування інформаційної довідки та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій просить суд:

- скасувати інформаційну довідку№459/4.6-2 від 11.06.2019 року видану Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, Управління з питань праці на підставі нікчемної «Карти умов праці» слюсаря КВП та А за 1994 рік в зв`язку з порушеннями при її складанні;

- зобов`язати Державну службу України з питань праці Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Управління з питань праці - видати ОСОБА_1 нову інформаційну довідку на підставі атестації робочого місця слюсаря КВП та А, яка відбулася 27 травня 2005 ріку на ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з урахуванням професійної діяльності позивача в період праці з 04.08.80 р. по 10.06.91 р. на ПО ПХЗ цех «Амофос», після реконструкції цього підрозділу в приватному акціонерному товаристві «Дніпровський завод мінеральних добрив», повного переліку факторів виробничого середовища та трудового процесу з якими позивач зустрічався при виконані своєї роботи, оцінки-умов праці, переліку шкідливих факторів які відповідають тим професіям та місцям праці, які записані в трудовій книжці (26 років,01 місяць, 10 днів).

В мотивування позовних вимог позивач зазначив, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.03.2016 року у справі №208/9147/15-ц позов ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу «Дніпродзержинське міське Управління Головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області», треті особи ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» про скасування інформаційної довідки № 15-0-7/1-444 від 10.03.2015 та вчинення дій щодо складання оновленої та доповненої санітарно-гігієнічну характеристику умов праці, та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано відокремлений структурний підрозділ Дніпродзержинське міське Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 нову інформаційну довідку з урахуванням професійної діяльності позивача в період праці з 04 серпня 1980 року по 10 червня 1991 року на ПО ПХЗ цех Амофос, після реконструкції цього підрозділу в приватне акціонерне товариство Дніпровський завод мінеральних добрив, повного переліку факторів виробничого середовища та трудового процесу з якими позивач зустрічався при виконані своєї роботи, оцінки-умов праці, переліку шкідливих факторів які відповідають тим професіям та місцям праці, які записані в трудовій книжці, професійної діяльності в період часу з 06 листопада 2000 року по 01 травня 2009 року, монтажних робіт в підрозділах підприємств зі шкідливими умовами праці, умов праці по монтажу, обслуговуванню обладнання під впливом і з перевищенням норми хлору, рідкого хлору, рідкого та газоподібного аміаку випаровувань ГСМ, кислот та луги, також пилом, вібрацією електроінструменту, статичним та динамічним перевантаженням та напруженістю, важкістю праці на висоті. З цього приводу професійна діяльність в період часу з 27 липня 1977 року по 11 травня 1978 року; з 04 серпня 1980 року по 10 червня 1991 року; з 06 січня 2000 року по 01 травня 2009 року (20 років 2 місяців, 10 днів) праці позивача по монтажу систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій в відділі КАСВО ТОВ Науково-виробничого підприємства Украгротех. стягнути з відокремленого структурного підрозділу «Дніпродзержинське міське Управління Головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. В решті позову відмовлено.

На виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.03.2016 року у справі №208/9147/15-ц Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області склало інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 11.06.2019 року №459/4.6-2. На думку позивача Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області під час складання інформаційної довідки від 11.06.2019 року №459/4.6-2 безпідставно не врахувало те, що ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», знову надало для складання інформаційної довідки «Карти умов праці» слюсаря КВП та А за 1994 рік, які було визнано судом нікчемними (завдяки яким було скасовано попередню довідку № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 р.), так як складена карта не має повного переліку шкідливих факторів та не використав характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях. Згідно інформаційної довідки від 11.06.2019 року №459/4.6-2, в проміжок часу з 2000 року до 2009 року на дільниці експлуатації цеху КВП та А, (на стор.8 Довідки) позивач працював в шкідливих умовах праці в цеху рідкого хлору та соляної кислоти, а з 2009 року по 2011 рік праця в цьому, особливо шкідливому цеху була відмічена, як в нормальних умовах. Хоча в цей період позивач за своїми обов`язками так як і раніше продував імпульсні лінії приладів з рідким хлором та аміаком (іншого методу задля продувки забитих імпульсних ліній приладів витрати рідкого хлору та аміаку, не існує), та діхлорував їх при застосуванні протигазу. Реконструкція відділення соляної кислоти була виконана тільки у 2013 році, а у відділеннях рідкого хлору та в компресорній аміачних холодильників, методи обслуговування датчиків рівня в ємностях, витрати та тиску, так і залишилися такими як і до цього часу. Зупинки або призупинки відділень або реконструкція цеху рідкого хлору ні до, ні в 2009 році не відбувалося. Таким чином інформація з атестації робочого місця слюсаря КВІП та А складеного 2009 році, є безпідставною, протизаконною, так як вказує на підставі чого змінилися показники фактичних значень факторів виробничого середовища.

На переконання позивача неналежне виконання службових обов`язків фахівцями, призвело до того що на цей час йому неможливо встановити зв`язок означених захворювань як наслідку праці позивача в шкідливих умовах праці, і відповідно цих обставин, останній недостатньо працював в шкідливих умовах (всього з 2004 року до 2008 року - відповідно ХОЗЛ). Та захворів на профзахворювання в період недостатній для встановлення зв`язку з шкідливими умовами праці. А саме у позивача немає достатнього стажу праці в шкідливих умовах (приблизно має бути стаж в 6-8 років, до виявлення профзахворювання, за умовами Профпатології), згідно чого останньому не можуть встановити профзахворювання, як наслідок праці в шкідливих умовах. Тому Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області порушило Порядок затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України № 614 від 13.12.2004 року та ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, що є недопустимим.

Отже, позивач незгоден з такими невідповідностями викладеними у інформаційній довідці від 11.06.2019 року №459/4.6-2, так як багаторазово звертався до установи Держпраці з проханням щодо надання документів, в останнє 08 грудня 2021 року, для з`ясування обставин невідповідності записів в інформаційній довідці та фактичним обставинам. Тому є відповідні підстави для звернення до суду із даною позовною заявою.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/4722/22 передана до розгляду судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 має безперервний стаж трудової діяльності 26 років на виробництві хімічної промисловості зі шкідливими умовами праці, і мав контакти в продовж цього часу з такими хімічними речовинами, як рідкий та газоподібний хлор та аміак; сполуки сірки, азоту, фосфору в випаровуваннях кислот, водню фтористого, втору, свинцю та олова які перевищували гранично допустимі концентрації, а також працював з ручним віброінструментом та в умовах шуму, вібрації, запиленості, напруженості та важкості праці.

Під час професійної діяльності позивач зазнав впливу виробничого середовища, який шкідливо вплинув на його здоров`я, в зв`язку з чим виникло питання про встановлення йому професійного захворювання, тому 10 березня 2015 року було складено інформаційну довідку 15-01-7/1-444 відокремленим структурним підрозділом «Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області», про його умови праці на підприємствах ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» та інших.

01 квітня 2015 року, після лікування в стаціонарах по місту проживання, позивач був направлений консультативно-діагностичним центром профпатології обласного відділення до Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг де 29 квітня 2015 року лікувально-експертною комісією протоколом за № 645 був підтверджений установлений діагноз захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеню, група А, ЛН першого ступеню.

В зв`язку з встановленим професійним маршрутом інформаційної довідки № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року, складеним відокремленим структурним підрозділом «Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області», лікувально-експертна комісія Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг встановила факт недостатнього та перебивного стажу роботи в умовах порушення гранично допустимих концентрацій дії токсичних речовин, і встановили час праці в шкідливих умовах роботи на підприємствах ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» і ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» - 05 років 11 місяців.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з тим, що в характеристиці робота позивача в шкідливих умовах праці була представлена, як з нормальними умовами праці, інститутом рекомендовано було документи позивача направити до ЦЛЕК Інституту медицини праці НАМН України в м. Київ для вирішення спірної ситуації.

Відповідно до медичного висновку №21/464 від 09 червня 2015 року, Центральна лікарняно-експертна комісія, не встановила професійного характеру захворювання в зв`язку з недостатнім та перериваним стажем роботи в умовах порушення гранично допустимих концетрацій токсичних речовин, перерив склав відповідно запису приблизно 11 років між 1998 та 2009 роками, і цим підтвердили висновок лікувально-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини в місті Кривий Ріг про недостатність профмаршруту в умовах дії небезпечних факторів. Національний інститут фізіотерапії та пульмомонології ім. Ф.ГЛновського АМН України підтвердив встановлений діагноз ХОЗЛ другого ступеню.

Судом встановлено, що позивач працював на ПО ПX3 з шкідливими хімічними речовинами з 04.08.1980 року до 09.06.1991 року (10 років), а також працював зі шкідливими умовами праці на ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» з 30.05.1994 по 10.05.1998 року; з 06.01.2000 року по 06.02.2003 року; з 06.02.2003 року по 01.10.2009 року; з 02.10.2009 року по 28.10.2011 року, відповідно усього 16 років. Фактично відпрацьований час на підприємствах ПО ПХЗ ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» склав 26 років зі шкідливими умовами праці, на яких були зафіксовані перевищення норм.

Головним спеціалістом підприємства відповідача, ОСОБА_2 була складена інформаційна довідка № 15-01-7/1-444 від 10.03.2015 року в якій була допущена низка невідповідностей, а саме: по перше при опису професійної діяльності позивача в період праці з 04.08.80 р. по 10.06.91 р., коли позивач працював на ПО ПХЗ цех «Амофос», який по шкідливим факторам відносився до підзрозділу з особливо шкідливими умовами праці, після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський мінеральних добрив» і зупинки багатьох шкідливих виробничих ділянок цеху (амофос), і на цей час виробництво залишилося підприємством з особливо шкідливими умовами праці, але спеціалісту СЕС були представлені документи тільки на один хімічний фактор при виробництві добрива нітрофос (амофос) виробничого середовища, водень фтористий, який не перевищує допустимого нормативу.

Не погоджуючись із такою довідкою, позивач звернувся з позовом до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

За наслідками розгляду такого позову, заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.03.2016 року у справі №208/9147/15-ц позов ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу «Дніпродзержинське міське Управління Головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області», треті особи ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» про скасування інформаційної довідки № 15-0-7/1-444 від 10.03.2015 та вчинення дій щодо складання оновленої та доповненої санітарно-гігієнічну характеристику умов праці, та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано відокремлений структурний підрозділ Дніпродзержинське міське Управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 нову інформаційну довідку з урахуванням професійної діяльності позивача в період праці з 04 серпня 1980 року по 10 червня 1991 року на ПО ПХЗ цех Амофос, після реконструкції цього підрозділу в приватне акціонерне товариство Дніпровський завод мінеральних добрив, повного переліку факторів виробничого середовища та трудового процесу з якими позивач зустрічався при виконані своєї роботи, оцінки-умов праці, переліку шкідливих факторів які відповідають тим професіям та місцям праці, які записані в трудовій книжці, професійної діяльності в період часу з 06 листопада 2000 року по 01 травня 2009 року, монтажних робіт в підрозділах підприємств зі шкідливими умовами праці, умов праці по монтажу, обслуговуванню обладнання під впливом і з перевищенням норми хлору, рідкого хлору, рідкого та газоподібного аміаку випаровувань ГСМ, кислот та луги, також пилом, вібрацією електроінструменту, статичним та динамічним перевантаженням та напруженістю, важкістю праці на висоті. З цього приводу професійна діяльність в період часу з 27 липня 1977 року по 11 травня 1978 року; з 04 серпня 1980 року по 10 червня 1991 року; з 06 січня 2000 року по 01 травня 2009 року (20 років 2 місяців, 10 днів) праці позивача по монтажу систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій в відділі КАСВО ТОВ Науково-виробничого підприємства Украгротех. стягнути з відокремленого структурного підрозділу «Дніпродзержинське міське Управління Головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. В решті позову відмовлено.

На виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.03.2016 року у справі №208/9147/15-ц Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області склало інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 11.06.2019 року №459/4.6-2.

Не погоджуючись з інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 11.06.2019 року №459/4.6-2 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні питання про закриття провадження у справі суд виходить з такого.

Підстави, процедура складання та вимоги щодо форми інформаційної довідки про умови праці (санітарно-гігієнічної характеристики умов праці), регламентовані Порядком №614.

Згідно з пунктом 1.3 вказаного Порядку санітарно-гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) (далі - санітарно-гігієнічна характеристика) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв`язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

Санітарно-гігієнічна характеристика складається лікарем з гігієни праці закладу державної санітарно-епідеміологічної служби за місцезнаходженням підприємства, де працює хворий, на запит керівника лікувально-профілактично закладу (далі - ЛПЗ). У разі необхідності до складання санітарно-гігієнічної характеристики можуть залучатись лікарі інших структурних підрозділів закладів державної санітарно-епідеміологічної служби (пункт 1.4 Порядку №614).

Відповідно до пункту 1.6 Порядку №614 санітарно-гігієнічна характеристика підписується лікарем з гігієни праці, лікарями інших структурних підрозділів закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, у разі їх залучення, та затверджується головним державним санітарним лікарем. Особи, які підписали акт обстеження умов праці, а також ті, що склали санітарно-гігієнічну характеристику, несуть відповідальність за достовірність інформації щодо умов праці та трудового процесу, викладеної у санітарно-гігієнічній характеристиці, згідно з чинним законодавством.

У пункті 1.9 Порядку №614 визначено, що на непрацюючих пенсіонерів або осіб, що не працюють, складається Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) (далі - Інформаційна довідка), на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях, при збереженні останніх на підприємстві, де вони раніше працювали, отриманих на підставі даних закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах. Обстеження підприємства для складання інформаційної довідки, у разі необхідності, проводиться за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду.

Приписами пункту 1.8 Порядку №614 установлено, що ЛПЗ, яким надано право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, можуть надсилати запит в заклади державної санітарно-епідеміологічної служби з обґрунтуванням необхідності доповнень до санітарно-гігієнічної характеристики.

У пункті 1.26 Порядку №614 закріплено, що у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23 вересня 1999 року №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Суд звертає увагу на те, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності. Також таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень саме управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Ці положення не поширюють свою дію на правові ситуації, які вимагають інших форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Визначення предметної юрисдикції справ пов`язано із суттю права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 , звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування інформаційної довідки №459/4.6-2 від 11.06.2019 року видану Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, Управління з питань праці на підставі нікчемної «Карти умов праці» слюсаря КВП та А за 1994 рік в зв`язку з порушеннями при її складанні та зобов`язання Державної служби України з питань праці Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Управління з питань праці - видати ОСОБА_1 нову інформаційну довідку на підставі атестації робочого місця слюсаря КВП та А, яка відбулася 27 травня 2005 ріку на ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з урахуванням професійної діяльності позивача в період праці з 04.08.80 р. по 10.06.91 р. на ПО ПХЗ цех «Амофос», після реконструкції цього підрозділу в приватному акціонерному товаристві «Дніпровський завод мінеральних добрив», повного переліку факторів виробничого середовища та трудового процесу з якими позивач зустрічався при виконані своєї роботи, оцінки-умов праці, переліку шкідливих факторів які відповідають тим професіям та місцям праці, які записані в трудовій книжці (26 років,01 місяць, 10 днів).

Аналізуючи позовні вимоги позивача суд дійшов висновку, що останні полягають у незгоді позивача із діями Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області щодо складання інформаційної довідки №459/4.6-2 від 11.06.2019 року.

Інформаційна довідка про умови праці (санітарно-гігієнічна характеристика умов праці) є одним із документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв`язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу та складається лікарем з гігієни праці закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, а тому Головне управління Держпраці у Днпропетровській області при складанні оскаржуваної інформаційної довідки №459/4.6-2 від 11.06.2019 року про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) не виступало у статусі суб`єкта владних повноважень, оскільки не виконувало владних управлінських функцій.

Суд зауважує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Інформаційна ж довідка про умови праці (санітарно-гігієнічна характеристика умов праці) є одним із документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв`язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів та трудового процесу.

Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень саме владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Ці положення не поширюють свою дію на правові ситуації, які вимагають інших форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Таким чином, характер спірних правовідносин у цій справі не є публічно-правовим, оскільки інформаційна довідка про умови праці (санітарно-гігієнічна характеристика умов праці) складається саме з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 811/1343/17, від 27 серпня 2020 у справі № 811/1695/17, від 27 серпня 2020 у справі № 811/1339/17 від 13 жовтня 2020 року у справі № 811/1342/17 та від 10 лютого 2021 року у справі №560/1530/20.

Визначення предметної юрисдикції справ пов`язано із суттю права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 811/1343/17 та від 13 жовтня 2020 року у справі № 811/1342/17 предметом спору є саме інформаційна довідка про умови праці (санітарно-гігієнічна характеристика умов праці), а предмет правового регулювання, разом із умовами застосування правових норм, є ідентичними зі справою, що розглядається.

Таким чином, виходячи із суті права та інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог і характеру спірних правовідносин, спір у цій справі не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, наведеному в пункті 1 частини першої статті 4 КАС України, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України вказав: фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду , але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів . Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, встановленим законом .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на те, що спір у даній справі не є публічно-правовим, відтак провадження у справі слід закрити.

Згідно з частиною 1 статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За приписами частини 1 статті 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закрити провадження у цій справі та роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 180-189, 238, 241-243, 248, 256,295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №160/4772/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування інформаційної довідки та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

При цьому, також роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник