Справа № 160/17621/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку,-
28.09.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з посади помічника чергового чергової частини відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області від 13.08.2021 року № 370 о/с; поновити ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровської області з 13.08.2021 року; стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним наказом про звільнення, зазначаючи, що його було звільнено у зв`язку закінченням строку контракту. Підставами для звільнення став контракт про проходження служби в поліції від 09.08.2021 року та рапорт від 02.08.2021 року. Позивач вважає даний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
07.12.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що 13.08.2021 року наказом ГУНП № 222 о/с сержанта поліції ОСОБА_1 було звільнено за п.1 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із закінченням строку контракту. Таким чином, оскільки строк дії контракту з позивачем та відповідачем строком у два роки, закінчився на підставі абз. 1 ч.2 ст. 63 Закону України "Про Національну поліцію", ГУНП при звільненні ОСОБА_1 не порушило його прав, та діяло на підставі та в межах повноважена та у спосіб, що визначений законом.
20.12.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій він зазначає, що 13.08.2021 року ним було подано рапорт про переміщення його на посаду поліцейського ППСПОП «Дніпро - 1»ГУ НП в Дніпропетровській області на якому зазначено керівником підрозділу «клопочу по суті рапорту». Звертає увагу, що продовжував службу після закінчення дії контракту та має право на продовження служби в органах поліції.
17.01.2022 року позивачем надане клопотання про розгляд справи за участю сторін, яке не підлягає задоволенню, оскільки відповідно вимог частини 7 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін позивач має право подати разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 09.08.2019 року між позивачем та ГУНП в Дніпропетровській укладено контакт про проходження служби в поліції.
Контракт укладено строком на 2 роки, з 13.08.2019 року по 13.08.2021 року.
Наказом від 09.08.2019 року № 255 о/с (по особовому складу) ГУНП в Дніпропетровській області прийнято на службу до поліції ОСОБА_1 поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Жовтоводського відділу поліції.
Наказом від 15.02.2021 року № 70 о/с (по особовому складу) ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщено (у зв`язку з проведенням реорганізації), з 15 лютого 2021 року сержанта поліції ОСОБА_1 на посаду поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління (на підставі рапорту ОСОБА_1 від 04.01.2021 року та наказу НПУ від 23.2020 року № 1019)
Наказом від 06.07.2021 року № 222о/с (по особовому складу) ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщено сержанта поліції ОСОБА_1 на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління (на підставі рапорту ОСОБА_1 від 26.05.2021 року та подання 07.06.2021 року).
02.08.2021 року позивачем було подано рапорт на ім`я начальника ГУ НП в Дніпропетровській області з проханням продовжити йому службу в поліції з 13.08.2021 року. На рапорті ОСОБА_1 від 02.08.2021 року наявна резолюція "заперечую".
13.08.2021 року позивачем було подано рапорт на ім`я начальника ГУ НП в Дніпропетровській області з проханням про переміщення його на посаду поліцейського ППСПОП «Дніпро - 1»ГУ НП в Дніпропетровській області на якому зазначено керівником підрозділу «клопочу по суті рапорту». Доказів направлення (вручення) даного рапорту відповідачу позивачем не надано.
Наказом від 13.08.2021 року № 370 о/с (по особовому складу) ГУНП в Дніпропетровській області згідно Закону України "Про Національну поліцію" звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із закінченням строку контракту) сержанта поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління, з 13.08.2021 року (на підставі рапорту ОСОБА_1 від 02.08.2021 року та контракту від 09.08.2019 року)
Не погоджуючись з прийнятим наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Спеціальним Законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 р. № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону України "Про Національну поліцію").
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію", контракт про проходження служби в поліції - це письмовий договір, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає поліція, для визначення правових відносин між сторонами.
Пунктом 1 ч. 2 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що контракт про проходження служби в поліції укладається з особами молодшого складу поліції, які вперше прийняті на службу в поліції - одноразово строком на два роки без права продовження.
Пунктом 4 ч. 3 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на укладення від імені поліції контракту про проходження служби надається, зокрема, керівникам територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, науково-дослідних установ, ректорам (керівникам) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та прирівняним до них керівникам - з особами, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.
Частиною 4 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що право на продовження контракту, якщо це допускається цим Законом, надається посадовим особам, зазначеним у частині третій цієї статті.
Частиною 5 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що контракт є підставою для видання наказу про прийняття особи на службу в поліції та/або призначення її на відповідну посаду.
Відповідно до ч. 6. ст. 63 Закону України "Про Національну поліцію", після закінчення строку контракту, укладеного згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті, поліцейський, який був стороною у цьому контракті, за рішенням керівника, якому надано право приймати на службу, може продовжити службу в поліції на підставі наказу відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 3 Порядку укладення контракту про проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2017 №89, контракт укладається за Типовою формою контракту про проходження служби у поліції, затвердженої наказом МВС від 03.02.2017 №89, у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, підписується особою, яка поступає на службу в поліцію та/або призначається на відповідну посаду в поліції чи продовжує службу за контрактом, і посадовою особою, якій надано право на укладення контракту, скріплюється гербовою печаткою відповідного органу, закладу, установи поліції і зберігається у кожної зі сторін.
Згідно ч. 7 Порядку укладення контракту про проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2017 №89, контракт укладається на строк, визначений ст. 63 Закону України "Про Національну поліцію". Строк дії контракту обчислюється роками. Дія контракту спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
На підставі ч. 9 Порядку укладення контракту про проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2017 №89, припинення служби в поліції з підстав, передбачених статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію", є підставою для припинення контракту.
Згідно абз. 1. ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби у поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із закінченням строку контракту.
Так, відповідно до Розділу VII Контракту від 09.08.2019, укладеного між Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 строк дії Контакту починається 13.08.2019 року та закінчується 13.08.2021 року, що спростовує доводи позивача про закінчення строку контракту 09.08.2021 року та продовження ним праці після припинення контракту до 13.08.2021 року.
Таким чином, оскільки строк дії контракту між ОСОБА_1 та ГУНП строком у два роки, закінчився на підставі абз. 1 ч. 2. ст. 63 Закону України "Про Національну поліцію", ГУНП при звільненні ОСОБА_1 не порушувало прав ОСОБА_1 та діяло на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.
При цьому, судом не приймаються посилання позивача на подання ним рапортів про продовження служби в поліції, оскільки подання рапорту про продовження контракту або служби в поліції не зобов`язує керівника відповідного органу продовжувати такий контракт.
Враховуючи зазначене, оскаржуваний позивачем наказ про його звільнення прийнятий у відповідності з вимогами чинного законодавства, є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
Відповідно похідні позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що жодних підстав для задоволення позовних вимог у суду немає.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська