Справа № 460/6728/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/6728/21 пров. № А/857/369/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, головуючий суддя - Дорошенко Н.О., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене у вигляді листа-повідомлення від 25.01.2021 №1700-0304-8/2923, щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 року, у зв`язку з досягненням 50 років, за умови звільнення з посади (роботи) яка дає право на призначення даного виду пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку (50 років) та наявності достатнього страхового стажу, 06.01.2020 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Проте, у призначенні пенсії було відмовлено через відсутність пенсійного віку та недотримання умов призначення даного виду пенсії, а саме: звільнення з роботи за спеціальністю, яка дає право на таку пенсію.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд попередньої інстанції позбавив її права на призначення пенсії за вислугу років при досягненні нею саме 50 річного віку.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.01.2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.10).

Листом від 25.01.2021 року №1700-0304-8/2329 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивачу, що згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, її страховий стаж становить 34 роки 3 місяці. Станом на дату подання заяви (06.01.2021 року) позивач досягла віку 50 років. Враховуючи положення ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підстав для призначення пенсії за вислугу років немає через відсутність досягнутого необхідного пенсійного віку та через недотримання всіх умов для призначення зазначеного виду пенсії, зокрема, звільнення з роботи за спеціальністю, яка дає право на таку пенсію (а.с. 8).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону №1788-XII, станом на 08.06.2021 року (дата звернення до суду з даним позовом) відсутні, оскільки позивач не залишила роботу, яка дає їй право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як встановлено статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) визначено, що За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У відповідності до ст.51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Також статтею 52 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Пунктом "а" ст.55 Закону №1788-ХІІ (у редакції, що діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

З прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII п. "а" ст.55 Закону №1788-ХІІ викладено в такій редакції: "Право на пенсію за вислугу років мають: а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Таким чином, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII підвищено, зокрема, вік виходу на пенсію для жінок та спеціальний стаж роботи.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII.

Конституційний Суд України наголосив, що внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII до оспорюваних положень Закону №1788-XII щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної ст.51 Закону №1788-XII, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону №1788-XII поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону №1788-XII. Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону №1788-XII випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених, зокрема, п. "а" статті 55 Закону №1788-XII, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Таким чином, положення ст.55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення, тобто з 04.06.2019 року.

Відтак, з 04.06.2019 року при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону №1788-XII необхідно застосовувати положення у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, яка передбачала досягнення жінками (робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах) 50 річного віку для можливості призначення пенсії за вислугу років.

З матеріалів справи слідує, що станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років (06.01.2021 року) позивач досягла необхідного 50-річного віку призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, відповідно до ст. Закону №1788-XII пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Матеріалами справи підтверджено, що як на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії та і на момент звернення до суду з даним позовом (08.06.2021 року) позивач і надалі працює на посаді чергової по залізничній станції у виробничому структурному підрозділі "Рівненська дирекція залізничних перевезень" Регіональна філія "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону №1788-XII відсутні, оскільки позивач працює на роботі, яка дає їй право на призначення пенсії за вислугу років, що виключає можливість призначення пенсії за вислугою років.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №460/6728/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Р. Й. Коваль