Справа № 340/4609/21
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/4609/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20632802) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20632802) зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО"(з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики з 01.09.1987 по 01.01.1992 в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20632802) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошову допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, що складає 73884 грн. 70 коп. (сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 70 копійок).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що має достатній стаж, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, ГУ ПФУ у Кіровоградській області відмовило їй у виплаті вказаної допомоги, оскільки спеціальний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів "є "- "ж " статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення ", за матеріалами пенсійної справи позивачки, становить 26 років 3 місяці 9 днів, що є недостатнім для виплати грошової допомоги. При цьому відповідачем до такого стажу не врахований період роботи ОСОБА_1 на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО"(з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики (з 01.09.1987 по 01.01.1992) в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна, оскільки вказаний навчальний заклад має IV рівень акредитації. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач проти позову заперечив. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, право на призначення пенсії за вислугу років мають, зокрема, викладачі, педагоги професійного навчання вищих навчальних закладів І-II рівнів акредитації. Враховуючи зазначене вище, підстави для зарахування до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивачки з 01.09.1987 по 27.08.1994 в Кіровоградському педагогічному інституті імені О.С. Пушкіна (закладі вищої освіти ІV рівня акредитації) на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО"(з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики (з 28.01.1991 по 27.08.1994), відсутні. Відтак, спеціальний стаж ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за матеріалами пенсійної справи, становить 26 років 3 місяці 9 днів, що є недостатнім для виплати грошової допомоги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 відповідно до рішення ГУ ПФУ в КІровоградській області №66 від 23 квітня 2021 року призначено пенсію за віком.

24 травня 2021 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

19 липня 2021 року ОСОБА_1 повторно скерувала своє звернення до відповідача у зв`язку з неотриманням відповіді.

Листом від 27 липня 2021 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області відмовило позивачці у призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 необхідного для призначення такої допомоги стажу. При цьому періоди роботи позивачки з 01.09.1987 по 27.08.1994 в Кіровоградському педагогічному інституті імені О.С. Пушкіна (закладі вищої освіти ІV рівня акредитації) на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО"(з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики (з 28.01.1991 по 27.08.1994) відповідачем до вказаного стажу не врахований.

Не погоджуючись з діями Головного управління, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 09 липня 2003 року №1058-IV визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з положень пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про освіту" від 23 травня 1991 року №1060-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин, система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно з статті 29 Закону України "Про освіту" структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік №909).

Відповідно до розділу 1 "Освіта" вказаного Переліку правом на пенсію за вислугу років користуються працівники вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів, зокрема, директори, їх заступники з виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963, прийнятою 14 червня 2000 року, затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким конкретизовано, що до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вихователі в закладах професійного навчання (далі - Перелік №963).

Згідно зі статтею 45 Закону України "Про професійно-технічну освіту" до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних навчальних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов`язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу. Педагогічною діяльністю у професійно-технічних навчальних закладах та установах професійно-технічної освіти можуть займатися особи, які мають відповідну професійну освіту та професійно-педагогічну підготовку, моральні якості і фізичний стан яких дає змогу виконувати обов`язки педагогічного працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд встановив, що позивачка з 23 квітня 2021 року перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області, як отримувач пенсії за віком. Загальний страховий стаж позивачки становить 42 роки 4 місяці 1 день.

Підставою для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є незарахування відповідачем до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення такої грошової допомоги, періодів роботи позивачки на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО"(з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики з 01.09.1987 по 01.01.1992 в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна, оскільки вказаний навчальний заклад має IV рівень акредитації, замість передбаченого чинним законодавством І-II рівнів акредитації

Суд вважає за необхідне вказати, що до 01 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульоване Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років. На виконання статті 58 Закону СРСР "Про державні пенсії" постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, відповідно до якого до стажу роботи зараховується педагогічна робота в вищих навчальних закладах.

При цьому, поняття «акредитація» в українському законодавстві до 1992 року не використовувалось, а було введене в дію Положенням про акредитацію вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 1992 року № 303.

Окрім того, суд бере до уваги, що робота на посаді викладача у вищому навчальному закладі "поза розумним сумнівом" передбачає саме зайняття педагогічною діяльністю і в розумінні чинного наразі законодавства, зокрема Закону України «Про вищу освіту».

Приписами частини другої статті 53 Закону «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII) визначено, що педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Згідно із частиною третьою статті 55 Закону №1556-VII повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу другого розділу «Посади педагогічних працівників» Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, посада «викладачі усіх спеціальностей» належать до педагогічних посад.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 року №78 «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту» затверджено Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти.

Абзацом 2 цієї Постанови визначено, що до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічних та науково-педагогічних працівників зараховується час роботи на посадах, передбачених переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14.20.2010 у справі "Щокін проти України", зокрема, у пунктах 52, 56, зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону , передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що період роботи позивачки на посаді асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО" (з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики (з 01.09.1987 по 01.01.1992) в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна має бути врахований до стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте ГУ ПФУ у Кіровоградській області при розгляді заяви ОСОБА_1 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зараховування спірного періоду роботи позивачки до пільгового стажу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачці у зарахуванні періодів її роботи на посаді асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 по 30.09.1987), викладача кафедри фізики і "ТСО" (з 01.10.1987 по 27.01.1991) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики (з 01.09.1987 по 01.01.1992) в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна до стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, що складає 73884 грн. 70 коп. (сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 70 копійок), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки суд самостійно не проводить перерахунок страхового, у тому числі пільгового стажу пенсіонерів, суд не вирішує питання зобов`язання відповідача призначити позивачці виплату цієї допомоги. Належним способом захисту порушеного права є визнання протиправною відмови у зарахуванні спеціального стажу, зобов`язання зарахувати його та провести повторний перерахунок стажу з метою призначення допомоги.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 908,00 грн.) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачці з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у зрахуванні в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 року по 30.09.1987 року), викладача кафедри фізики і "ТСО" (з 01.10.1987 року по 27.01.1991 року) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики з 01.09.1987 року по 01.01.1992 року в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 в стаж роботи, який дає право на призначення грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди її роботи на посадах асистента кафедри фізики (з 01.09.1987 року по 30.09.1987 року), викладача кафедри фізики і "ТСО"(з 01.10.1987 року по 27.01.1991 року) та викладача кафедри загальної фізики і методики фізики (з 01.09.1987 року по 01.01.1992 року) в Кіровоградському педагогічному інституті ім. О.С. Пушкіна

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок спеціального (педагогічного) стажу ОСОБА_1 , включаючи зарахований за цим рішенням стаж, і за наявності достатнього стажу вирішити питання призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до статті 7-1 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 681,00 грн (шістсот вісімдесят одна гривня, нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802)

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук