Справа № 600/907/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/907/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправною постанову Вiддiлу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.01.2022 ВП № 67810547 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання та бездіяльність державного виконавця Антонюка А.Г.;

скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.01.2022 ВП № 67810547 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання;

зобов`язати державного виконавця Антонюка А.Г., Вiддiл примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчому провадженні від 13.01.2022 ВП № 67810547 вжити заходів щодо повного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення суду в адміністративній справі № 824/953/18-а.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що після фактичного виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 в адміністративній справі № 600/1225/21-а, пенсійний орган здійснив йому перерахунок пенсії з 01.04.2019 зменшивши, всупереч рішенню суду в адміністративній справі № 824/953/18-а, відсотковий розмір грошового забезпечення з 71% до 70%.

Позивач вважаю, що оскільки в адміністративній справі № 600/1225/21-а питання відсоткового розміру пенсії позивача не було предметом судового розгляду, тому під час виконання рішення суду від 21.04.2021 в адміністративній справі № 600/1225/21-а пенсійний орган повинен був враховувати також i рішення суду в адміністративній справі № 824/953/18-а, в якому встановлено його право на отримання пенсії у відсотках, розмір якої не може бути зменшено наступним перерахунком пенсії.

Оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.01.2022 ВП № 67810547 позивач вважаю такою, що порушує його право на отримання перерахованої пенсії в належному відсотковому значенні (71%).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України. Цією ж ухвалою визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено такий строк, а також залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Пунктом 9 вказаної ухвали, з метою повного та всебічного розгляду справи, витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмові докази, які стосуються спірних правовідносин.

На виконання вимог ухвали суду, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 67810547.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) не скористався правом подання відзиву на адміністративний позов в порядку ст. 162 КАС України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі третя особа) подало до суду письмові пояснення, в яких просило відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування третя особа вказувала, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 824/953/18-а виконано у повному обсязі.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачем та третьою особою до суду також подано клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Враховуючи положення ст. ст. 194, 205, 268 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 71 % грошового забезпечення.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018, із розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі № 824/953/18-а, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та про зобов`язання вчинити певні дії, задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, та її виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки "Про розмір грошового забезпечення", виходячи із 71% грошового забезпечення з 01.01.2018.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося учасниками справи, що на виконання рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі № 824/953/18-а, з 01.01.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату виходячи із 71 % грошового забезпечення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі № 600/1225/21-а, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки наданої Чернівецьким обласним військовим комісаріатом з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ, положень Постанови №704. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, згідно довідки №ХЖ17911 від 11.12.2020 наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконати перерахунок з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ, положень Постанови №704.

10.06.2021 Чернівецьким окружним адміністративним суду видано виконавчий лист № 600/1225/21-а, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, згідно довідки №ХЖ17911 від 11.12.2020 наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконати перерахунок з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ, положень Постанови №704.

29.07.2021 відповідач листом повідомив позивача, що з червня 2021 року нарахування пенсійної виплати, з урахуванням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі № 600/1225/21-а, здійснюється в новому розмірі 16045,19 грн. Різниця пенсії, визначена відповідно до судового рішення, за період з 01.04.2019 по 31.05.2021, склала 163138,72 грн. Водночас, в листі зазначено, що нараховані суми будуть виплачені Пенсійним фондом України після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Судом встановлено, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі № 600/1225/21-а, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 в розмірі 70% грошового забезпечення, що підтверджується перерахунками пенсії станом на 01.04.2019, 01.01.2020, 01.07.2020, 01.12.2020, 01.07.2021.

З матеріалів справи також видно, що 22.11.2021 Чернівецьким окружним адміністративним суду видано виконавчий лист № № 824/953/18-а, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, та її виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки "Про розмір грошового забезпечення", виходячи із 71% грошового забезпечення з 01.01.2018.

30.11.2021 позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, та її виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки "Про розмір грошового забезпечення", виходячи із 71% грошового забезпечення з 01.01.2018.

08.12.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антонюком А.А. відкрито виконавче провадження ВП № 67810547 з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а.

23.12.2021 третя особа направила на адресу відповідача листа, в якому повідомила про повне виконання рішення суду у справі № 824/953/18-а, а саме: 07.09.2020 на рахунок позивача перераховано різницю пенсії визначеної відповідно до рішення суду в сумі 617,66 грн.

Враховуючи вказану інформацію, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», 13.01.2022 відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 67810547 з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а.

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, а також бездіяльність державного виконавця протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що всі судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті Закону визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Судом встановлено, що за заявою позивача, 08.12.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антонюком А.А. відкрито виконавче провадження ВП № 67810547 з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами п. 1, 2, 3, 10 ч.3 ст. 18 Закон № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений у ст.63 Закону України №1404-VIII.

Так, згідно ч. 1 ст. 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Тобто Закон вимагає активних дій зі сторони державного виконавця щодо контролю по добровільному виконанню рішення суду.

З матеріалів справи видно, що враховуючи відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.12.2021, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 Закону № 1404-VIII, 13.01.2022 відповідач виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. 2, 3 ст. 39 Закону №1404-VIII).

Наслідки закінчення виконавчого провадження врегульовано ст. 40 Закону №1404-VIII. Так, ч. 1 цієї статті Закону визначено, що у разі закінчення виконавчого, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (ч. 2 ст. 40 Закону №1404-VIII).

Дослідженням оскаржуваної постанови встановлено, що на підставі відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.12.2021, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону №1404-VIII, 13.01.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антонюком А.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 67810547 з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а.

Оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження, на думку суду, винесена з урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, виходячи з наступного.

Так, дослідженням відповіді від 23.12.2021 встановлено, що на виконання рішення суду у справі № 824/953/18-а, 07.09.2020 третьою особою на рахунок позивача було перераховано різницю пенсії визначеної відповідно до рішення суду в сумі 617,66 грн.

Судом також встановлено, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі № 824/953/18-а, з 01.01.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату виходячи із 71 % грошового забезпечення.

Беручи до уваги вище наведене, суд вважає, що відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 67810547 від 13.01.2022 з примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведенні норми матеріального права, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 67810547 від 13.01.2022 прийнята відповідачем на підставі та у межах повноважень, що визначені законодавством, оскільки третьою особою в повному обсязі виконано рішення суду від 05.11.2018 у справі № 824/953/18-а. Тому в цій частині позову суд відмовляє в задоволенні. З цих же підстав суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Антонюка А.А.

Зважаючи на те, що позовні вимоги про зобов`язання державного виконавця Антонюка А.Г. та відповідача вжити заходів у виконавчому провадженні ВП № 67810547 щодо повного виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення суду в адміністративній справі № 824/953/18-а є похідною, суд також відмовляє в її задоволенні.

Стосовно тверджень позивача про зменшення з 01.04.2019 відсоткового розміру грошового забезпечення з 71% до 70% після фактичного виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 в адміністративній справі № 600/1225/21-а, внаслідок чого порушено його право на отримання перерахованої пенсії в належному відсотковому значенні, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Стаття 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Системний аналіз наведених норм КАС України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв`язку умови порушення її прав.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Отже, позивач, звертаючись з адміністративним позовом, на власний розсуд, тобто суб`єктивно, визначає, що його права порушені рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте такі рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у ст. 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом, ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист, адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинені ними при здійсненні владних управлінських функцій, цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушені або порушуються права чи свободи позивача.

З огляду на наведене, суд звертає увагу позивача, що незгода з рішенням третьої особи за результатами виконання рішення суду від 21.04.2021 у справі № 600/1225/21-а в частині зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення з 71% до 70% є підставою для його оскарження в порядку окремого позовного провадження, водночас не є підставою для скасування оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, суд констатує, що рішення суду від 05.11.2018 в адміністративній справі № 824/953/18-а виконано третьою особою в повному обсязі.

З матеріалів справи видно, що під час примусового виконання виконавчого листа від 22.11.2021 по справі № 824/953/18-а у виконавчому провадженні ВП № 67810547 позивач не повідомляв відповідача про винесення рішення у справі № 600/1225/21-а від 21.04.2021.

В матеріалах також відсутні докази звернення позивача до примусового виконання виконавчого листа від 10.06.2021 у справі № 600/1225/21-а, або об`єднання їх в одне виконавче провадження з ВП № 67810547.

Оскільки, в даній справі предметом спору є оскаржувана постанова про закриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 824/953/18-а, тому у суду відсутні підстави для перевірки правомірності оскаржуваної постанови через призму виконання третьою особою рішення суду від 21.04.2021 у справі № 600/1225/21-а в частині проведення позивачу перерахунку пенсії в належному відсотковому розмірі грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вище встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови про закриття виконавчого провадження діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови, а також правомірність дій державного виконавця, тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 79, 80, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до ст. ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Целана, 11, м. Чернівці, );

третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький