Справа № 260/1322/22
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 квітня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1322/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо не призначення пенсії позивачу ОСОБА_1 та щодо відмови зарахування до страхового стажу періоду по догляду за матір`ю ОСОБА_2 , з моменту звільнення позивача з 13.08.1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з дати подання заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із прохальної частини позовних вимог позивача, такий просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо не призначення пенсії позивачу ОСОБА_1 та щодо відмови зарахування до страхового стажу періоду по догляду за матір`ю ОСОБА_2 , з моменту звільнення позивача з 13.08.1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з дати подання заяви.

Позивач вказує, що про порушення своїх прав він дізнався у 2019 році, вказуючи « 05.11.2019 року за вих. № 40898/03.16 відповідач повідомив листом про відмову в призначенні пенсі, оскільки згідно наданих для призначення пенсії документів страховий стаж становить 9 років 5 місяців 4 дні. В подальшому позивачем було ще долучено у 2020році документи та відповідачем надано розрахунок стажу який містить відомості про загальний стаж 10 років 6 місяців та 16 днів». Крім того, вказує, що 29.09.2020 року звернувшись повторно до відповідача з заявою, ним видано розрахунок стажу, однак питання щодо зарахування до періоду страхового стажу догляд за матір`ю не здійснено та не проведено жодних дій, як це вимагає Закон.

Суддя зазначає, що позивач звернувся з адміністративним позовом 01.04.2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення.

Разом з тим, про поважні причини пропуску стоку звернення до суду позивачем не вказано.

Суддя зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатись", що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року).

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, який не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищенаведене, позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до суду щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо не призначення пенсії позивачу ОСОБА_1 та щодо відмови зарахування до страхового стажу періоду по догляду за матір`ю ОСОБА_2 , з моменту звільнення позивача з 13.08.1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з дати подання заяви, оформлену відповідно до вимог ст.ст. 161, 167 КАС України.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням його поважності щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо не призначення пенсії позивачу ОСОБА_1 та щодо відмови зарахування до страхового стажу періоду по догляду за матір`ю ОСОБА_2 , з моменту звільнення позивача з 13.08.1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з дати подання заяви, оформлену відповідно до вимог ст.ст. 161, 167 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху і встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Попередити позивача, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали позовна заява повертається позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Ю.Ю.Дору