Справа № 280/2254/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2254/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 (суддя Кисель Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и В:

У березні 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якій позивач просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає позивачу право на відставку судді на отримання грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1982 по 30.06.1986; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивача роботи судді 01 рік та 11 місяців половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1982 по 30.06.1986 та здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 72 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як судді, починаючи з 19.02.2020, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1982 по 01.07.1986.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді 01 рік та 11 місяців - половину строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1982 по 01.07.1986 - 01 рік та 11 місяців, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розрахунок стажу судді проводить суд, в якому такий суддя працював не день видання наказу про відрахування судді зі штату суду. Так, в наявному розрахунку стажу позивача відсутнє зарахування періоду навчання останнього у Харківському юридичному інституті, що залишено судом першої інстанції поза увагою.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено,

позивач з 14.09.2015 перебувала на обліку у відповідача та отримувала пенсію за віком у відповідності до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується протоколом №6964 від 16.10.2015.

21.09.2016 наказом голови Ленінського райсуду м.Запоріжжя №55 від 21.09.2016, на підставі постанови Верховної Ради України Про звільнення суддів №1515-VIII від 08.09.2016, позивача було звільнено з посади судді.

21.09.2016 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (копія заяви долучена до матеріалів справи).

На підставі особистої заяви позивачці 21.09.2016 було призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання від заробітку, про що свідчить розпорядження №199716 від 23.09.2016.

Стаж роботи, який дає судді право на відставку та отримання довічного грошового утримання, на момент виходу у відставку на вересень 2016 року, складав 29 років 3 місяці та 1 день, що підтверджується розпорядженням УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя №199716 від 23.09.2016 та листом відповідача від 23.02.2021 за №27008. Вищезазначені документи долучені до матеріалів справи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2020 по справі №280/7104/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-02/968 від 17 березня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

17.12.2020 на підставі вищезазначеного рішення Запорізького окружного адміністративного суду та з урахуванням вказаної норми, рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №18 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, починаючи з 19.02.2020.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено у розмірі 68 відсотків від суддівської винагороди.

Тобто, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача було здійснено без урахування до стажу роботи на посаді судді 1/2 (1 рік і 11 місяців) частки навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту в період 01.09.1982 по 30.06.1986.

17.02.2021 позивач звернулась до відповідача з заявою №1875/Л-0800-21 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 31 рік 02 місяці 01 день, в тому числі з урахуванням 01 рік 11 місяців строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті.

Листом №2092-1875/Л-02/8-0800/21 від 23.02.2021 відповідач відмовив позивачці у перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010 року "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"; далі - Закон № 2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон "Про статус суддів").

Відповідно до частини першої статті 43 Закону "Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 року у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 року у справі №559/512/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Слід також зазначити, що записами у трудовій книжці позивача підтверджено факт її навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту у період з 01.09.1982 року по 30.06.1986 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відмова відповідача у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту за спеціальністю правознавство з 01.09.1982 року по 30.06.1986 року є протиправною, а позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова