Справа № 320/11497/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року справа №320/11497/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка або ОСОБА_1 ) з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі 17446,97 грн.;

- визначити розмір відшкодування за час затримки виплати заробітної плати та стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, , на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Позивачка свої позовні вимоги мотивувала тим, що станом на момент звернення з цим позовом до суду відповідач не здійснив виплату належної їй суми заробітної плати за період з січня по лютий 2021 року, тим самим заборгувавши 17 446,97 грн. заробітної плати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вважає, що оскільки їй не були виплачені належні від роботодавця суми в день звільнення, наявні законні підстави, в силу статті 117 Кодексу законів про працю України, для стягнення на її користь середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 відкрито спрощене провадження у справі №320/11497/21 без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; витребувано докази у справі від сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позивачка помилково вважає, що Білоцерківська райдержадміністрація порушила її права та на даний час є правонаступником прав та обов`язків як Сквирської райдержадміністрації так і, зокрема, Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідач звертає увагу суду, що Сквирський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді є юридичною особою, комунальним закладом, який фінансувався за кошти місцевого бюджету, та до структури, як Сквирської так і Білоцерківської райдержадміністрації, не входить. Крім того вказує, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних oсіб-підприємців та громадських формувань, з 14.01.2021 Сквирська районна державна адміністрація () знаходиться в стані припинення, при цьому Комісією з реорганізації Сквирської райдержадміністрації не було здійснено дій по рeopганізації Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідач зазначає, що Білоцерківська районна державна адміністрація з метою припинення Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як юридичної особи увійшла до складу засновників вказаного комунального закладу, а також ініціювала звернення до Білоцерківської районної ради про виділення з місцевого бюджету районної ради коштів на здійснення розрахунку з заробітної плати з працівниками Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій остання посилається на лист Сквирської міської ради Київської області від 18.02.2021 № 407, у якому вказано, що прийняття до сфери управління Сквирської міської ради Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді є незаконним, водночас зазначено правонаступником Білоцерківську райдержадміністрацію.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 14.03.1997, зареєстрована та проживає у м. Сквира Київської області (а.с.6-7).

Відповідно до записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 05.09.2016 працювала у Сквирському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с.8).

Наказом Районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сквирської районної державної адміністрації від 11.02.2021 №22 ОСОБА_1 звільнено з посади юрисконсульта з 11.02.2021 на підставі пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с.12).

Згідно відомостей довідки Районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сквирської районної державної адміністрації від 11.02.2021 № 11 підтверджено, що станом на 11.02.2021 ОСОБА_1 було нараховано заробітної плати за січень 2021 року 6 000,00 грн. (зокрема, посадовий оклад - 4 859,00 грн., доплата до мінімальної заробітної плати - 1 141,00 грн.), за лютий нараховано 11 446,97 грн. (зокрема, посадовий оклад - 2 186,55 грн. (за 9 відпрацьованих днів), доплата до мінімальної заробітної плати - 513,45 грн., компенсація за невикористану відпустку - 2 509,85 грн. (14 кал.дн.), вихідна допомога - 6 237,12 грн.). У той же час, у даній довідці зазначено, що кошти по заробітній платі за січень, лютий (9 відпрацьованих днів) та компенсаційні виплати на момент звільнення не виплачувалися (а.с.13).

Покликаючись на невиконання відповідачем обов`язку щодо виплати заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У правовому висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16 зазначено, що всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.09.2016 по 11.02.2021 працювала у Сквирському районному центрі соціальних служб сім`ї дітей та молоді на посадах фахівця із соціальної роботи, юрисконсульта, що підтверджується копією трудової книжки позивача, долученої до матеріалів справи (а.с.8).

У відзиві на позов відповідач не заперечує та жодними доказами не спростовує той факт, що при звільненні ОСОБА_2 розрахунок з нею не проведено.

Разом з тим відповідач стверджує про те, що Білоцерківська райдержадміністрація жодним чином не порушила права позивачки, оскільки на даний час не є правонаступником прав та обов`язків як Сквирської райдержадміністрації так і, зокрема, Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Положення про Сквирський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14.08.2017 № 484, Сквирський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді утворюється, реорганізується та ліквідується Сквирською районною державною адміністрацією та належить до сфери її управління (пункт 2).

Статтею 71 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що утворення та реорганізація районних державних адміністрацій здійснюються Кабінетом Міністрів України після прийняття Верховною Радою України рішення про утворення та ліквідацію районів з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» від 17.11.2020 № 1009-ІХ, постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1321 (далі - Порядок №1321), здійснюється реорганізація районних державних адміністрацій ліквідованих районів, в т.ч. їх структурних підрозділів із статусом юридичної особи публічного права, шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах утворених районів.

Згідно з Додатком №1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1635-р «Перелік районних державних адміністрацій, що реорганізуються шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX» Сквирська райдержадміністрація реорганізується шляхом приєднання до Білоцерківської райдержадміністрації.

При цьому, відповідно до пункту 7 Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1321, перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі - комісія з реорганізації).

Перехід майна, майнових прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється з дня затвердження передавального акта комісії з реорганізації (пункт 8 Порядку).

Як вбачається з Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.01.2021 до ЄДР внесено запис №019000538 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Сквирської районної державної адміністрації () в результаті її реорганізації.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації «Про затвердження передавального акта Сквирської районної державної адміністрації Київської області» від 29.03.2021 № 173 відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» від 16.12.2020 № 1635-р, Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1321, враховуючи лист голови комісії з реорганізації Сквирської районної державної адміністрації Київської області від 16.03.2021 № 06-43/170, затверджено передавальний акт Сквирської районної державної адміністрації Київської області.

Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації «Про вхід Білоцерківської районної державної адміністрації до складу засновників Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» від 14.09.2021 № 211 відповідно до статей 6, 23, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статей 15, 17 Закону України «Про державну адміністрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 89 Бюджетного кодексу України, статті 89 Цивільного кодексу України, розпорядження голови комісії з реорганізації Сквирської райдержадміністрації від 08.09.2021 №12 «Про вихід Сквирської районної державної адміністрації Київської області зі складу засновників комунальної установи «Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді», з метою упорядкування та завершення процесу реорганізації Сквирської райдержадміністрації, недопущення порушення прав, пов`язаних з оплатою праці та зобов`язань, пов`язаних із виконанням повноважень по їх забезпеченню відповідно до розмежування між бюджетами, вирішено увійти до складу засновників комунальної установи «Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді».

За наведеного суд приходить до висновку, що до Білоцерківської районної державної адміністрації перейшли, зокрема обов`язки Сквирського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у спірних відносинах.

Відтак, суд вважає згадане заперечення відповідача проти позову безпідставним.

Згідно з копією довідки Районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сквирської районної державної адміністрації від 11.02.2021 № 11 заборгованість Районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сквирської районної державної адміністрації по виплаті заробітної плати перед позивачем складає 17 446,97 грн. (а.с.13).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimateexpectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

В рішенні у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (п. 22).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи, що позивач до 11.02.2021 знаходилася з Районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сквирської районної державної адміністрації у трудових відносинах, виконувала свої трудові функції, майнові вимоги позивача щодо оплати їй заробітної плати за період січень-лютий 2021 року відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що на момент розгляду та прийняття рішення у даній справи, відповідачем вищевказана сума заборгованості є невиплаченою, доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Таким чином, оскільки у строки, встановлені частиною 1 статті 116 КЗпП України, ОСОБА_1 не виплачено заробітну плату при звільненні, не виплатив її відповідач і на час розгляду справи в суді, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з Білоцерківської районної державної адміністрації заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 17 446,97 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Між тим, суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 19.10.2021 відповідач не надав доказів щодо розмірів заробітної позивача за останні два місяці роботи.

Згідно з п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та

умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Відповідно до п. «б» п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Згідно з довідкою про доходи Районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Сквирської районної державної адміністрації від 11.02.2021 № 11 позивачці нарахована заробітна плата за січень 2021 року 6 000,00 грн. (зокрема, посадовий оклад - 4 859,00 грн., доплата до мінімальної заробітної плати - 1 141,00 грн.), за лютий нараховано 11 446,97 грн. (зокрема, посадовий оклад - 2 186,55 грн. (за 9 відпрацьованих днів), доплата до мінімальної заробітної плати - 513,45 грн., компенсація за невикористану відпустку - 2 509,85 грн. (14 кал.дн.), вихідна допомога - 6 237,12 грн.).

Отже, всі суми нарахованої заробітної плати позивача за січень 2021 року враховуються при обчисленні середньої заробітної плати. Натомість при обчисленні середньої заробітної плати за лютий 2021 року не враховуються такі одноразові виплати, як компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога.

Тому, при розрахунку середньої заробітної плати суд враховує відомості наявної в матеріалах справи довідки від 11.02.2021 №31, згідно з якою розмір нарахованої ОСОБА_1 у січні 2021 року заробітної плати становив 6 000,00 грн. (посадовий оклад - 4 859,00 грн., доплата до мінімальної заробітної плати - 1 141,00 грн.), у лютому 2021 року (9 відпрацьованих днів) становив 2 700,00 грн., всього 8 700,00 грн.

Кількість робочих днів у січні 2021 року склала 19 днів, з 01.02.2021 по 11.02.2021 - 9 днів, всього у січні - лютому 2021 року - 28 робочих днів.

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складає 310,71 грн. (8700,00 грн. : 28).

Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2021 (наступного дня після звільнення позивачки) по 01.04.2022 (день ухвалення рішення судом) становить 284 дні.

З урахуванням періоду затримки розрахунку 284 дні, розрахунку середньоденної заробітної плати позивачки 310,71 грн., розмір середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні складає 88 241,64 грн. (310,71 грн. х 284).

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, суд вважає за належне стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2021 по 01.04.2022 в сумі 88 241,64 грн.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем під час розгляду справи надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення в частині стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області (ідентифікаційний код 19425498) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 17 446,97 грн. (сімнадцять тисяч чотириста сорок шість гривень 97 копійок) з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

3. Стягнути з Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області (ідентифікаційний код 19425498) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2021 по 01.04.2022 у розмірі 88 241,64 грн. (вісімдесят вісім тисяч двісті сорок одну гривню 64 копійки).

4. Рішення підлягає негайному виконанню в частині присудження на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено - 01.04.2022.

Суддя Кушнова А.О.