Справа № 460/4983/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2021 року м. Рівне №460/4983/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 59469,27грн, які були виплачені у березні 2021 року;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 18.11.2010 по 24.03.2021 на суму пенсії 59469,27грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 пенсії в належному розмірі. На виконання вказаного судового рішення пенсійний орган нарахував ОСОБА_2 кошти в сумі 59469,27грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Позивач прийняв спадщину від ОСОБА_2 , а нарахована померлій пенсія фактично виплачена позивачу у березні 2021 року. Позивач стверджує, що оскільки нарахована сума пенсії не була отримана своєчасно з вини органу, що призначав і виплачував пенсію, тому у відповідності до статі 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія мала бути виплачена з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати. Відтак, позивач вважає відмову пенсійного органу нарахувати та виплатити відповідну компенсацію протиправною, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву, зазначаючи про пропущення позивачем строку звернення до суду за відсутністю поважних причин, з огляду на обізнаність позивача щодо рішення суду, та відсутністю вини Пенсійного фонду України у несвоєчасній виплаті пенсії ОСОБА_2 . При цьому стверджує, що рішення суду фактично виконане, несвоєчасність виплати нарахованих сум пенсії виникла не з вини пенсійного органу, позаяк Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює інший порядок виплати. Окрім того, стверджує, що виплата відповідних коштів за рішенням суду наразі носить разовий характер, відтак не підпадає під дію норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Також відповідач зазначає, що проведений позивачем невірний обрахунок сум компенсації є неправильним. Більше того, відповідач стверджує, що компенсація за втрату частини пенсії є видом цивільно-правової відповідальності, яка встановлюється за порушення зобов`язання, та не може застосовуватися у сфері пенсійного законодавства. З таких підстав, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Одночасно з відзивом на позов відповідач подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача. Клопотання обґрунтоване тим, що затримка у виплаті перерахованої пенсії відбулася не з вини Пенсійного органу, а у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань до Пенсійного фонду України з Державного бюджету України. Відтак, на думку пенсійного органу, належним відповідачем у цій справі є Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11 задоволено позов ОСОБА_2 та, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести донарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, за період з 18.11.2010 по 22.07.2011.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2012 по справі № 1718/2-а-1172/11 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Зокрема, постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 змінено, виклавши абзац третій постанови в такій редакції: «Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаткової пенсії в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, за період з 18.11.2010 і до внесення змін у законодавство, що регулює дані правовідносини, зміни статусу позивача, перехід на інший вид забезпечення, та відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком за період з 18.11.2010 і до внесення змін у законодавство, що регулює дані правовідносини, зміни статусу позивача, перехід на інший вид забезпечення.». У решті постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11 залишено без змін (судове рішення доступне для перегляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень України у мережі Інтернет за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/90258991).

Відтак, постанова Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11 набрала законної сили 29.10.2012.

На виконання зазначеного рішення суду органом Пенсійного фонду України нараховано ОСОБА_2 доплату пенсії в сумі 59469,27грн. Зазначені кошти були включені у додаткові відомості на виплату пенсій за судовими рішеннями на липень 2012 року (в межах суми стягнення за один місяць - 6958,22грн, дата нарахування 13.06.2012) та на квітень 2013 року (52511,05грн, дата нарахування - 06.03.2013). Вказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.12.2014 засвідчено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом по спадковій справі № 189/2015, виданим 25.11.2017 та зареєстрованим в реєстрі за № 827, ОСОБА_1 (позивач по справі) є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яке складається з нарахованої пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18.11.2010 по 22.07.2011 відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2012, справа № 1718/2-а-1172/11, якою було внесено зміни до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11. Згідно з повідомленням Сарненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області № 1847/04 від 24.10.2017, спадкодавиці, ОСОБА_2 , нараховано 59469,27грн.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 21.06.2018 у справі № 1718/2-а-1172/11 задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником та, зокрема, замінено в справі № 1718/2-а-1172/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 (судове рішення доступне для перегляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень України у мережі Інтернет за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/74921318).

Нарахована пенсійна виплата на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11 в сумі 59469,27грн перерахована Державною казначейською службою України на користь ОСОБА_1 24.03.2021, про що повідомлено Державною казначейською службою України у листі від 29.07.2021 № 04-08-06/5496 та підтверджено випискою по картковому рахунку позивача від 29.03.2021.

31.03.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 59469,27грн відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Листом від 26.04.2021 за № 2880-2647/Г-02/8-1700/21 відповідач повідомив, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати». Оскільки нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведені без порушення умов та термінів виплати, визначених статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», частиною другою статті 72 та статтею 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою", підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу в зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд зазначає таке.

Щодо клопотання позивача про заміну неналежного відповідача, то суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VІ, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу зазначеного слідує, що органи казначейства несуть відповідальність у вигляді компенсації за порушення тримісячного строку виконання судового рішення щодо стягнення коштів з боржника.

Водночас, постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 у справі № 1718/2-а-1172/11, яка набрала законної сили, обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 був покладений на Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області. Тобто на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід, а не на орган казначейства.

Відповідно до пункту 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відтак, обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не нарахував та не виплатив особі дохід.

Викладене спростовує твердження пенсійного органу про те, що він є неналежним відповідачем у даній адміністративній справі, а тому клопотання останнього про заміну неналежного відповідача задоволенню не підлягає.

Переходячи до вирішення спору по суті, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У пункті 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що пенсія є доходом громадянина, яка не носить разового характеру навіть у випаду її присудження за рішенням суду, а основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.01.2019 у справі № 159/1615/17.

Враховуючи викладене доводи відповідача, що виплата коштів на виконання рішення суду носить разовий характер, тому не підпадає під дію положень Закону № 2050-ІІІ, є безпідставними, оскільки компенсація, передбачена Законом № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення саме строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ.

Суд встановив, що нарахування у липні 2012 року, квітні 2013 року та виплата у березні 2021 року позивачу пенсійної виплати починаючи з 18.11.2010 в розмірі 59469,27грн відбулось на виконання судового рішення від 19.12.2011, яке набрало законної сили 29.10.2012, що сторонами не заперечувалось.

Таким чином, виплата коштів позивачу здійснена пенсійним органом починаючи з 18.11.2010 та зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. Тобто, належні спадкодавцеві позивача з 18.11.2010 кошти виплачені позивачу (спадкоємцю) лише у березні 2021 року, тим самим пенсійним органом допущено порушення встановленого строку виплати пенсії. Таким чином, несвоєчасна виплата відповідних сум відбулась з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

З огляду на те, що вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав спадкодавця позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, у позивача, як спадкоємця, виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії), тому виплата вчасно не виплаченої пенсії проводиться з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів.

Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду у постановах від 24.01.2019 у справі № 159/1615/17 (адміністративне провадження № К/9901/22965/18) та від 15.04.2019 у справі № 727/7818/16-а (адміністративне провадження № К/9901/45555/18).

Крім того, висновки щодо юрисдикційної належності даного спору адміністративному суду містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 219/11809/15-а.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України «Про гарантії держави з виконання судових рішень» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», якими передбачено інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, суд зазначає, що спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів, оскільки предметом спору у розглядуваній справі є протиправність дій пенсійного органу щодо ненарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії.

Разом з тим, обов`язок пенсійного органу щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії (доходу) передбачений чинним законодавством, а тому протиправність дій щодо невиконання встановленого законом обов`язку не може бути видом цивільно-правової відповідальності та регулюватися нормами Цивільного кодексу України, про що зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву. Відтак, вказані доводи відповідача є безпідставними.

З приводу доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає, що позивач звернувся до суду з дотриманням шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), так як фактична виплата належної йому суми пенсії спадкодавиці ОСОБА_2 за судовим рішенням здійснена лише 24.03.2021, а до суду він звернувся 13.05.2021.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування, не надав суду належних та допустимих доказів правомірності його дій у спірних правовідносинах. Натомість, позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на матеріальному законі та відповідають обставинам справи.

За таких обставин, відмова відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати згідно з Законом № 2050-ІІІ є протиправною.

Оскільки виплата коштів позивачу здійснена пенсійним органом починаючи з 18.11.2010 та зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер, тобто, належні спадкодавцю позивача з 2010 року кошти фактично виплачені позивачу, як спадкоємцю, лише 24.03.2021, тому з метою належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 18.11.2010 по 24.03.2021 на суму пенсії 205500,46 грн.

Аналогічна правова позиція щодо визначення періоду для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною його виплатою висловлена Верховним Судом у постанові від 15.10.2020 по справі № 240/11439/19 (адміністративне провадження № К/9901/14087/20).

Тому, позов підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до частини першої статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 59469,27грн, яка була виплачена у березні 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 18.11.2010 по 24.03.2021 на суму пенсії 59469,27грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7; ).

Повний текст рішення складений 22 березня 2022 року

Суддя Д.Є. Махаринець