Справа № 160/18203/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Цією ж ухвалою суду, витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Також, відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Разом з відзивом на позовну заяву, на виконання вимог ухвали суду від 08 жовтня 2021 року представником відповідача до суду надано копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 з 06.02.2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До трудового стажу, на підставі якого ОСОБА_1 призначено пенсію, ввійшов і період його роботи та доходи, з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року у Відкрите акціонерне товариство «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», де він працював на посаді електрогазосварщика, що передбачена Списком № 2.
Під час інвентаризації пенсійних справ відповідно до Порядку проведення інвентаризацій у 2018-2019 роках відповідачем проведено перевірку поданих позивачем довідок, а саме: наданої для обчислення пенсії довідки від 19.02.2009 № 68 про заробітну плату за період роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1995 року, виданої ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» (нині Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»).
Так, перевіркою підтвердити достовірність заробітної плати за період з 01.01.1992 року по 31.12.1995 року неможливо, у зв`язку з тим, що документи за цей період для перевірки підприємством не надано, про що складено акт № 1727/10.7-13 від 04.12.2020 року.
Вказана обставина стала підставою для здійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2020 року у бік зменшення з 4229,00 грн. до 2327,25 грн.
Як зазначив позивач, 02.08.2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про правові підстави зменшення розміру його пенсії.
Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058).
Стаття 41 Закону № 1058 визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII, передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пп. 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
За правилами п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
З матеріалів справи видно, що при призначенні пенсії в розрахунок заробітку для обчислення пенсії позивача включено дані, наведені в довідці № 68 від 19.02.2009 року, виданої ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат». Тобто розрахунок пенсії встановлено, зокрема, на підставі довідки виданої ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» про отриману заробітну плату за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року.
На підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 03.09.2018 року № 19-1, якою затверджено Порядок проведення у 2018-2019 роках інвентаризації пенсійних справ, відповідачем, в рамках проведення інвентаризації, здійснено звірку даних про нараховану заробітну плату позивача, відображену у довідці про заробітну плату, яка видана ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат».
У ході такої звірки відповідачем не підтверджено обґрунтованості зазначених у виданій ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» довідці сум заробітних плат ОСОБА_1 за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року, оскільки документи за цей період для перевірки підприємством не надано.
Суд зауважує, що відповідачем не надано суду належних доказів, підтверджуючих недостовірність зазначеної довідки, виданої ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», в тому числі про заробіток для обчислення пенсії позивача.
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, обґрунтованість видачі підприємствами, установами, організаціями поданих для призначення пенсії документів та достовірність поданих відомостей про особу перевіряються пенсійним органом під час прийняття документів для призначення або перерахунку раніше призначеної пенсії.
При цьому перевірка раніше поданих документів, на підставі яких призначено пенсію і проводиться виплата пенсії, Законом № 1058-IV не передбачена.
За приписами частини 18 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» посадові особи суб`єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Отже, відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, покладено на роботодавця (страхувальника).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №712/9936/17.
За таких обставин суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для перевірки обґрунтованості видачі та достовірності довідки виданої ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» та відповідно для перерахунку пенсії без урахування вказаної довідки.
Водночас, необхідно наголосити, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлене у залежність від неможливості провести перевірку дотримання вимог з питань достовірності документів, наданих для обчислення пенсій, виданих ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат».
Крім того, в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявні письмові заперечення Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (до перейменування ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат») до Акту № 1727/10.7-13 від 04 грудня 2020 року перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питань достовірності документів, наданих для призначення пенсії по заробітній платі ОСОБА_1 , в яких АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» вважає, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою за призначенням пенсії, саме Пенсійний фонд зобов`язаний був здійснити перевірку правильності оформлення документів, що підтверджується судовою практикою в аналогічних справах.
На час розгляду справи довідка № 68 від 19.02.2009 року, видана ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» про заробіток для обчислення пенсії позивача, підписана уповноваженою особою та засвідчена печаткою, є чинною.
На підставі вказаної довідки пенсія призначена та виплачувалася позивачеві до 01.12.2020 року.
При цьому приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено повноважень відповідача щодо скасування раніше призначеної пенсії чи зменшення її розміру.
Так, пенсійний орган, здійснюючи перерахунок пенсії позивача без урахування його заробітної плати за період з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року, не спростував той факт, що позивач мав заробіток у вказаний період, що підтверджується довідкою № 68, яка видана ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» на підставі особових рахунків за 1992 та 1996 роки. Жодних доказів з цього приводу не надав.
Як і не надано суду доказів, які б підтверджували наявність недобросовісності, вини чи зловживань з боку позивача при призначені та виплаті йому пенсії.
Слід також зазначити, що відповідачем не надано жодного доказу правомірності перерахунку пенсії позивача, як то: дані камеральної перевірки, протоколи засідання робочої інвентаризаційної комісії, акти інвентаризації, наказ керівника органу Пенсійного фонду України про внесення змін до бази даних.
У дослідженій судом пенсійній справі ОСОБА_1 такі докази відсутні, в тому числі запити до ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» щодо перевірки спірної довідки з 06.02.2009 року (дати призначення пенсії) по дату перегляду пенсійної справи ( 01.12.2020).
При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За приписами частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Конституція України визначає, що всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, їх права і свободи є невідчужуваними та непорушними, а також не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Прийняття нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Права людини і громадянина в Україні можуть обмежувати тільки у випадках, прямо передбачених Конституцією.
Беручи до уваги наведене, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.
Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 908,00 грн., сплата якого підтверджується квитанцією № 93 від 30.09.2021 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко