Справа № 580/1414/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року справа № 580/1414/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Будищенської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Будищенської сільської ради (вул. 30 років Перемоги, 42, с.Будище, Черкаський район, Черкаська область, 19620), в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Будищанської сільської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, що знаходяться у адміністративних межах с. Свидівок;

-зобов`язати Будищанську сільську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, що знаходяться у адміністративних межах с.Свидівок у місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили;

-стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 8000 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі з розглядом справи без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач протиправно не здійснює розгляд клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва, за відсутності правових підстав.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що повідомив позивача листом від 29.12.2021 про те, що земельна ділянка яку мав намір отримати позивач у приватну власність відповідно до його клопотання обліковується за гр. ОСОБА_2 . При цьому, зазначено, що на сесію сільської ради дане питання не виносилось, оскільки дана земельна ділянка обліковується за гр. ОСОБА_2 . Також наявне заперечення щодо співмірності витрат на правничу допомогу та складністю справи.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

06.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Будищенської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, яка знаходяться у адміністративних межах с. Свидівок орієнтовним розміром 0,11га.

До клопотання позивачем додано:

-витяг з публічної кадастрової карти;

-копія паспорту та РНОКПП.

Дане клопотання відповідачем отримано 07.12.2021 про що свідчить трекінг поштового відправлення АТ «Укрпошта» № 730.

29.12.2021 листом за вих. №02-15/98 Будищенська сільська рада повідомила позивача, що земельна ділянка на яку подана заява про отримання її в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, обліковується за гр. ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва. На даний час вказана земельна ділянка не внесена до бази даних Державного земельного кадастру і тому інформація про неї відсутня на публічній кадастровій карті.

Суд звернув увагу, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 06.12.2021 на сесії Будищенської сільської ради не розглядалося, що і не заперечується відповідачем у відзиві. При чому, згідно листа за вих. №02-15/98 за підписом голови Будищенської сільської ради, остання не надала відповідь по суті клопотання від 06.12.2021 (чи відмовляють у наданні дозволу, чи надають дозвіл).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Суд врахував ст. 14 Конституції України, яка гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Отже, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 10-11 ст. 118 ЗК України).

Суд звернув увагу, що орієнтовний розмір земельної ділянки для ведення садівництва (0,11га) узгоджується з п. «в» ч. 1 ст. 121 ЗК України, якою встановлено , що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Таким чином, уповноважений орган, в даному випадку Будищенська сільська рада в межах повноважень зобов`язана протягом місячного строку прийняти одне із рішень про надання або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Як встановлено судом, що і не заперечується сторонами, відповідачем жодне рішення не приймалося.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі Закон №280/97-ВР) встановлено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

На підставі ч. 1, 5 ст. 46 Закону №280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з правовою позицією викладеною у рішенні Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 806/2208/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню у спірних правовідносинах, відсутність належним чином оформленого рішення відповідача щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Щодо доводів представника відповідача, що листом відповідач повідомив позивача про те, що земельна ділянка на яку подана заява про отримання її в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, обліковується за гр. ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва, останній не є відповіддю по суті клопотання позивача від 06.12.2021, а тому суд дійшов висновку, що вказане клопотання є нерозглянуте.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені ст. 118 ЗК України, у визначений законом строк, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути у встановленому законом порядку (у строк та за встановленою процедурою на сесії) відповідну заяву позивача та прийняти рішення за наслідками її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Отже, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача вчинити дії є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає що між ОСОБА_1 та адвокатом Тараненком М.О. укладено договір №б/н від 07.01.2022 про представництво в адміністративному процесі, згідно якого представник зобов`язаний підготувати позов та брати участь у содовому процесі без обмежень процесуальних повноважень, а позивач сплатити гонорар. При чому п. 4.1 договору встановлено, що гонорар адвоката є фіксованим та становить 8000грн.

До позовної заяви надана квитанція до прибуткового касового ордеру №5 від 07.01.2022 про отримання грошових коштів від клієнта ОСОБА_1 за надання правничої допомоги на суму 8000грн.

Суд звернув увагу, що типова форма квитанції відповідає положенню про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого правлінням НБУ постановою від 29 грудня 2017 року №148.

Проте, згідно аналізу статті 134 КАС України вбачається, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, вона також запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Суд бере до уваги , що позивач документально підтвердив надані послуги адвоката в сумі 8000грн. на виконання договору про надання правової допомоги. Водночас, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, позовну заяву та значення справи для сторони, суд робить висновок, що справа не потребувала значних затрат часу на її підготовку, підготовка цієї справи не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги надані позивачем в обгрунтування своєї вимоги документи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн, що були сплачені позивачем адвокату у цій адміністративній справі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" з відповідача останній у відповідності до ст. 139 КАС України не стягується.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Будищенської сільської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 06.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки для ведення садівництва, яка знаходяться у адміністративних межах с. Свидівок.

Зобов`язати Будищенську сільську раду (вул. 30 років Перемоги, 42, с. Будище, Черкаський район, Черкаська область, 19620, ) розглянути у встановлені чинним законодавством порядку, строк та процедурою клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 06.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, що знаходяться у адміністративних межах с. Свидівок у місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили та прийняти з вказаного питання рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Будищенської сільської ради (вул. 30 років Перемоги, 42, с. Будище, Черкаський район, Черкаська область, 19620, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., в стягнення решти суми витрат відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР