Справа № 140/16914/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року ЛуцькСправа № 140/16914/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося в суд з позовом до Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (далі - ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», відповідач) про надання дозволу на погашення податкового боргу у сумі 9903817,41 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 9903817,41 грн., який встановлений рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі №140/5192/20 та від 09.09.2015 у справі №803/2394/15. Вказує, що з метою погашення податкового боргу відповідачу було сформовано та надіслано податкову вимогу № 176-11 від 12.05.2014, однак остання була залишена платником без належного реагування. Крім того, на виконання вказаних вище рішень суду податковим органом були виставлені інкасові доручення, а саме: інкасове доручення (розпорядження) № 2 від 21.01.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 38 від 04.03.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) №.39 від 17.03.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 1 від 21.01.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 55 від 12.03.2020 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 203 від 06.08.2020 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 322 від 03.12.2019 (AT «Таскомбанк»); інкасове доручення (розпорядження) № 55 від 17.03.2021 (AT «А-Банк»); інкасове доручення (розпорядження) № 149 від 11.07.2018 (ПАТ «Кредобанк»); інкасове доручення (розпорядження) № 162 від 03.06.2019 (AT АКБ «Львів»). Однак вищезазначені інкасові доручення було повернуто банківськими установами без виконання. У зв`язку з виникненням права податкової застави, на виконання статті 89 ПК України податковим органом було прийнято рішення №1 від 28.01.2015 про опис майна боржника в податкову заставу та складено акт опису майна №34 від 24.05.2019, яким в податкову заставу було описано майно боржника. Дана застава зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Вказує, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі, є наявність податкового боргу; наявність майна платника податків, описаного у податкову заставу; відсутність коштів на рахунках платника податків в обслуговуючих банках. З урахуванням вищенаведеного, позивач просить надати дозвіл на погашення податкового боргу з ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» у сумі 9903817,41 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що встановлена у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 року у справі №803/2394/15 сума податкового боргу 2396213,99 грн. та встановлена у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №140/5192/20 сума податкового боргу 7507603,42 грн. підлягає списанню та визнанню безнадійною заборгованістю відповідно до пункту 14.1.11 статті 14 ПК України. Також зазначає, що статтею 87 ПК України визначено, що у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків. Вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 у справі №813/2642/18, яке набрало законної сили 13.09.2018, позов ГУ ДФС у Волинській області до ПАТ «Укрзахідвуглебуд», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про стягнення дебіторської заборгованості в рахунок погашення податкового боргу задоволено, стягнуто з ПАТ «Укрзахідвуглебуд» дебіторську заборгованість в рахунок погашення податкового боргу ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» в сумі 3036216,41 грн. до бюджету. Крім того, всупереч вимогам пункту 6 Порядку використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №585, ГУ ДПС у Волинській області не визначено: дебіторську заборгованість за товари (роботи, послуги); дебіторську заборгованість, пов`язану із підзвітними особами; дебіторську заборгованість працівників, акціонерів перед підприємством, дебіторську заборгованість за претензіями; іншими видами дебіторської заборгованості шляхом перевірки контролюючим органом дебіторської заборгованості, яка відображена на рахунках бухгалтерського обліку платника податків для визначення її як джерело погашення податкового боргу. Водночас згідно даних бухгалтерського обліку на підприємстві існує дебіторська заборгованість, розмір якої достатній для погашення податкового боргу. При цьому, позивачем не вживались жодні заходи щодо стягнення наявної дебіторської заборгованості з ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» з 01.09.2018 по день підготовки відзиву по справі, що свідчить про передчасність позовних вимог про стягнення майна, що перебуває у податковій заставі. Крім того, зазначає, що надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна ДП«Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», що перебуває у податковій заставі та власником якого є Міністерство енергетики України, безпосередньо вплине на права та обов`язки міністерства. Також частиною першою статті 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Оскільки в статутному фонді Підприємства частка держави становить 100 відсотків, а заставне майно належить до основних засобів, які забезпечують ведення виробничої діяльності Підприємства, відтак відсутні підстави для надання податковому органу дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що ПК України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків та лише в разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі. Отже, контролюючим органом відповідно до норм ПК України здійснено черговість стягнення податкового боргу, спочатку стягнення податкового боргу з рахунків ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», рішення суду яких набрало законної сили, а потім звернення до суду про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

У поясненнях, які суд розцінює як заперечення, відповідач зазначив, що позивачем не спростовано доводів відзиву на позовну заяву, в тому числі щодо необхідності в даній справі застосувати норми Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд наголошує, що за змістом статей 162, 164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, а в запереченні викладає виключно свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, вказані заяви по суті справи (відзив та заперечення) не можуть містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України.

Відтак, заявлені у відзиві та у запереченнях клопотання про залучення до участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство енергетики України та про винесення окремих ухвал в порядку статті 249 КАС України не підлягало судом вирішенню по суті.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» зареєстроване 26.12.2007 як юридична особа, перебуває на обліку платником податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.12.2021 №52.

Згідно статуту ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 02.07.2020 №425, ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» засноване на державній власності відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України від 07.12.2007 №539 та належить до сфери управління Міністерства енергетики України.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 у справі №803/2394/15, яка набрала законної сили 10.10.2015, стягнуто з рахунків ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» у банках, обслуговуючих платника податків, в дохід Державного бюджету України кошти в розмірі 2396213,99 грн. для погашення податкового боргу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №140/5192/20, яке набрало законної сили 31.10.2020, стягнуто з рахунків ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» в банках, обслуговуючих платника податків, в дохід Державного бюджету України податковий борг в розмірі 7507603,42 грн.

Як слідує з довідки про наявність заборгованості по платежах до бюджету та розрахунків податкового боргу, заборгованість ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» по платежах до бюджету згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 у справі №803/2394/15 про стягнення податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 2396213,99 грн. (в тому числі основний платіж 2071173,00 грн., пеня 325040,99 грн.); заборгованість ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» по платежах до бюджету згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №140/5192/20 про стягнення податкового боргу становить 7507603,42 грн., в тому числі: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку в сумі 249123,00 грн. (в тому числі штрафна санкція 217754,78 грн., пеня 31368,22 грн.); з військового збору у сумі 20942,23 грн. (в тому числі штрафна санкція 18320,50 грн., пеня 2621,73 грн.); з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 7237538,19 грн. (в тому числі основний платіж 5612953,69 грн., штрафна санкція 963634,71 грн., пеня 660949,84 грн.).

При цьому, судом встановлено, що на виконання вищевказаних рішень суду контролюючим органом направлено інкасові доручення в банківські установи, що обслуговують відповідача, а саме: інкасове доручення (розпорядження) № 2 від 21.01.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 38 від 04.03.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) №39 від 17.03.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 1 від 21.01.2021 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 55 від 12.03.2020 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 203 від 06.08.2020 (AT «Південний»); інкасове доручення (розпорядження) № 322 від 03.12.2019 (AT «Таскомбанк»); інкасове доручення (розпорядження) № 55 від 17.03.2021 (AT «А-Банк»).

Зазначені інкасові доручення повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на відповідних рахунках платника.

Судом також встановлено, що 12.05.2014 контролюючим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 176-11, яка отримана останнім 23.06.2014, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, 28.01.2015 начальником Нововолинської ОДПІ прийнято рішення № 1 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська».

На підставі цього рішення податковим керуючим проведено опис майна ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» на загальну суму 158626,33 грн., про що складено акт опису майна №34 від 24.05.2019. Вказану податкову заставу зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним витягом з Реєстру від 24.05.2019 №59883360.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктами 20.1.34, 20.1.34-1 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Згідно із пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пунктів 89.1, 89.2 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктами 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що звернення контролюючим органом до суду з позовними вимогами щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків має відбуватись після звернення про погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податку, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податку, і лише в разі недостатності коштів податковий орган має право звернутися до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.

ПК України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, а у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином, при вирішенні вимог про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, до предмету доказування входять обставини щодо переліку усіх відкритих платником податків банківських рахунків, наявність/відсутність на таких рахунках грошових коштів, необхідних для погашення наявної у відповідача суми податкового боргу, а також вчинення податковим органом дій щодо стягнення коштів з таких рахунків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01.10.2021 у справі № 440/1449/20.

Як зазначалось вище, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 у справі №803/2394/15, яка набрала законної сили 10.10.2015, стягнуто з рахунків ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» у банках, обслуговуючих платника податків, в дохід Державного бюджету України кошти в розмірі 2396213,99 грн. для погашення податкового боргу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №140/5192/20, яке набрало законної сили 31.10.2020, стягнуто з рахунків ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» в банках, обслуговуючих платника податків, в дохід Державного бюджету України податковий борг в розмірі 7507603,42 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даним позовом, ГУ ДПС у Волинській області зазначало, що на виконання вказаних рішень суду податковим органом були виставлені в банківські установи, що обслуговують відповідача, інкасові доручення (розпорядження), а саме: № 2 від 21.01.2021 (AT «Південний»); № 38 від 04.03.2021 (AT «Південний»); №39 від 17.03.2021 (AT «Південний»); № 1 від 21.01.2021 (AT «Південний»); № 55 від 12.03.2020 (AT «Південний»); № 203 від 06.08.2020 (AT «Південний»); № 322 від 03.12.2019 (AT «Таскомбанк»); № 55 від 17.03.2021 (AT «А-Банк»); № 149 від 11.07.2018 (ПАТ «Кредобанк»); № 162 від 03.06.2019 (AT АКБ «Львів»). Однак вищезазначені інкасові доручення було повернуто банківськими установами без виконання.

Надаючи оцінку зазначеним доводам контролюючого органу, суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви долучено ідентифікаційні дані ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», в яких містяться дані про 8 відкритих банківських рахунків відповідача, а саме: 1) № НОМЕР_1 (980-українська гривня), відкритий в AT «Південний»; 2) № НОМЕР_2 (980-українська гривня), відкритий в AT «А-Банк»; 3) № НОМЕР_3 (980-українська гривня), відкритий в AT АКБ «Львів»; 4) № НОМЕР_4 (980-українська гривня), відкритий в AT «Кредобанк»; 5) № НОМЕР_5 (980-українська гривня), відкритий в AT «Таскомбанк»; 6) № НОМЕР_6 (980-українська гривня), відкритий в AT «Кредобанк»; 7) № НОМЕР_7 (980-українська гривня), відкритий у Філії Волинське обласне управління АТ «Ощад» м. Луцьк; 8) № НОМЕР_8 (980-українська гривня), відкритий у Казначейство України (ел. адм. подат.).

Водночас, як встановлено судом, інкасові доручення надсилались податковим органом не до всіх банківських установ, в яких відкриті розрахункові рахунки підприємства. Зокрема у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення інкасових доручень в AT АКБ «Львів» про стягнення грошових коштів з рахунку № НОМЕР_3 ; в AT «Кредобанк» про стягнення грошових коштів з рахунку № НОМЕР_4 ; в AT «Кредобанк» про стягнення грошових коштів з рахунку № НОМЕР_6 ; у Філію Волинське обласне управління АТ «Ощад» м. Луцьк про стягнення грошових коштів з рахунку № НОМЕР_7 . При цьому, інкасові доручення № 149 від 11.07.2018, направлене в ПАТ «Кредобанк» про стягнення грошових коштів з рахунку № НОМЕР_9 (вказаний рахунок закритий 12.08.2019), та № 162 від 03.06.2019, направлене в AT АКБ «Львів» про стягнення грошових коштів з рахунку № НОМЕР_10 (вказаний рахунок закритий 05.08.2019), були направлені на виконання рішення суду у справі №803/1251/17, відтак не є належними доказами на підтвердження факту виконання рішень суду у справах №803/2394/15 та №140/5192/20.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності на рахунках ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» грошових коштів на час звернення до суду у грудні 2021.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що контролюючим органом не вжито всіх заходів для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу та не надано доказів відсутності коштів на усіх рахунках платника податків у банках, обслуговуючих ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, визначених частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промисловогокомплексу державної форми власності» (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно статті 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів, акцій (часток) господарських товариств в оборонно-промисловому комплексі, визначених частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10.06.2003 у справі № 1-11/2003 роз`яснив, що за змістом статті 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об`єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано спеціальний правовий режим майна державних підприємств та мораторій на його реалізацію, зокрема в рахунок погашення податкового боргу, за умови, що частка держави у статутному капіталі такого підприємства становить не менше 25 відсотків.

Згідно статуту ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 02.07.2020 №425, ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» засноване на державній власності відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України від 07.12.2007 №539 та належить до сфери управління Міністерства енергетики України. Майно цього підприємства є державною власністю та закріплено за ним на праві господарського відання.

При цьому, пунктом 87.2 статті 87 ПК чітко визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Тому у даному випадку норми Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», яким встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств, є пріоритетними.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлює мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 %, до яких належить ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання позивачу дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо мораторію на реалізацію майна державних підприємств у спорі про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок такого майна, висловлена Верховним Судом у постановах від 08.08.2019 у справі N 823/1472/14 та від 11.02.2020 у справі N 818/1604/16.

Водночас доводи відповідача про те, що встановлена у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 року у справі №803/2394/15 сума податкового боргу 2396213,99 грн. та встановлена у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №140/5192/20 сума податкового боргу 7507603,42 грн. підлягає списанню та визнанню безнадійною заборгованістю відповідно до пункту 14.1.11 статті 14 ПК України суд не бере до уваги, оскільки визнання безнадійною заборгованості не є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини у справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 250, 262 КАС України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко