Справа № 560/4481/22
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4481/22
УХВАЛА

01 квітня 2022 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Блонський В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- поновити строк на подачу позовної заяви, оскільки він не є фахівцем у галузі права, є особою, що має хронічні захворювання, як наслідок поранення та контузії, а відповідно весь час знаходиться на лікуванні, що підтверджується медичними довідками, а також у зв`язку з встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19;

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , учаснику бойових дій, щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 та за 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , учаснику бойових дій, щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 та за 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач в частині позовних вимог оскаржує ненарахування та невиплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі.

Згідно з статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на наведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.

Ця позиція кореспондується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Тобто перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

З цим позовом, в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі, позивач звернувся 23.03.2022, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі, посилаючись на те, що він постійно хворіє, та надав відповідні довідки.

На думку суду, підстави, наведені позивачем в обгрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними, оскільки зі змісту даних довідок судом встановлено, що позивач знаходився на амбулаторному лікуванні (без зазначення періоду) в КП "Славутський центр ПМСД", проте перебування на амбулаторному лікуванні, на думку суду, не є перешкодою для звернення до суду з позовом в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі.

Щодо причин пропуску строку звернення до суду у зв`язку із встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд зазначає наступне.

17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" N 731-IX від 18.06.2020, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 731-IX від 18.06.2020 встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" N 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону N 731-IX від 18.06.2020, яка є чинною на момент звернення позивача до суду з даним позовом, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Таким чином, строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України поновлюється не автоматично, а лише за наявності двох умов: 1) якщо причини його пропуску є поважними; 2) такі причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.

Тобто, виходячи з наведених законодавчих приписів з 07.08.2020 сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду та взаємозв`язку таких причин із обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду шестимісячним строком.

Посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач не надав жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до нього та перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

При цьому, суд зазначає, що в даній справі процесуальні строки, не були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

У даному випадку з позовом, в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі, до суду позивач звернувся 23.03.2022, проте строк на звернення до суду завершився 30.03.2021, а строки, обумовлені коментованими вище законами - 07.08.2020.

Враховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував дотримання строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви в частинні про зобов`язання відповідача виплатити у 2020 році щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у строк, встановлений процесуальним законом.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі, є неповажними, а тому необхідно даний адміністративний позов в цій частині позовних вимог залишити без руху, та надати позивачу можливість подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин, та підтвердити їх доказами.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплату йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяВ.К. Блонський