Справа № 120/6872/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 березня 2022 р. Справа №120/6872/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ямпільської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, що розташована на території Придністрянської сільської ради (межує із земельними ділянками з кадастровими номерами :04:003:0158 та :04:003:0157).

Однак, відповідач всупереч земельному законодавству за наслідками розгляду поданого клопотання не прийняв рішення про надання дозволу або рішення про відмову у наданні такого, що, на думку представника позивача, вказує на протиправну бездіяльність щодо нерозгляду поданого позивачем клопотання.

Відтак, на думку представника позивача, ефективним способом захисту порушеного права його довірителя буде зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 відповідний дозвіл.

Ухвалою від 12 липня 2021 відкрито провадження в адміністративній справ, задоволено клопотання позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

28 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Такий, окрім іншого, обґрунтований тим, що на виконання вимог статті 118 Земельного кодексу України питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою було винесено на розгляд чергової сесії міської ради, проте враховуючи те, що бажана позивачем земельна ділянка не є вільною, відповідне питання не було підтримане більшістю голосів від загального складу Ямпільської міської ради, про що позивача повідомлено листом від 28 квітня 2021 року. За наведених обставин відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

15 березня 2021 року позивач звернувся до Ямпільської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, що розташована на території Придністрянської сільської ради (межує із земельними ділянками з кадастровими номерами :04:003:0158 та :04:003:0157).

Проте, листом вих. №02-12/447 від 28 квітня 2021 року Ямпільська міська рада повідомила заявника про те, що на засіданні 7 сесії 8 скликання 27 квітня 2021 року за результатами голосування проект рішення про надання ОСОБА_1 відповідного дозволу не було підтримано більшістю голосів.

Зі змісту протоколу засідання 7 сесії 8 скликання Ямпільської міської ради, що відбувалося 27 квітня 2021 року, слідує, що питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства обговорювалось. Проте, за результатами голосування за надання такого дозволу голоси депутатів міської ради розподілились наступним чином: із 22 депутатів, що були присутні на засіданні ради, 1 проголосував за надання відповідного дозволу, 9 проголосували проти надання відповідного дозволу, 8 не голосували, а 4 утрималися, що свідчить про те, що рішення з даного питання не прийнято.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає та реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких, зокрема, належать і землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В силу положень пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 розділу IV ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Водночас, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до приписів частини 7 статті 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, у частині 7 статті 118 ЗК України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки уповноваженого органу в разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: прийняти рішення про надання такого дозволу або про відмову в наданні дозволу.

При цьому, ЗК України встановлено місячний строк для розгляду органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В той же час, за правилами пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відтак, в даному випадку рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою належить до виключних повноважень Ямпільської міської ради, що реалізується шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

Отже, приписами земельного законодавства встановлено, що за наслідками розгляду клопотання заінтересованої особи про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою приймається рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення відповідної документації, що в даному випадку відноситься до виключної компетенції Ямпільської міської ради.

Проте, із встановлених в ході судового розгляду обставин слідує, що за наслідками розгляду клопотання позивача від 15 березня 2021 року Ямпільською міською радою не прийнято жодного з можливих рішень, що підтверджується витягом із протоколу 7-ої сесії 8 скликання Ямпільської міської ради від 27 квітня 2021 року, адже із 22 депутатів, що були присутні на засіданні ради, 1 проголосував за надання відповідного дозволу, 9 проголосували проти надання відповідного дозволу, 8 не голосували, а 4 утрималися від голосування.

При цьому, загальний склад Ямпільської міської ради складає 27 депутатів.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 59 "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Тобто, рішення про надання позивачеві відповідного дозволу або відмову у прийнятті такого могло бути прийняте Ямпільською міською радою лише за умови, якщо б за або проти винесеного на розгляд проекту рішення проголосували щонайменше 18 депутатів міської ради.

Відтак, відповідачем не прийнято жодного з передбачених ЗК України рішень за результатами розгляду клопотання позивача.

Така бездіяльність органу місцевого самоврядування спричиняє правову невизначеність, оскільки клопотання позивача залишається невирішеним через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Більше того, такий результат голосування не можна розцінювати як виконання відповідачем свого обов`язку щодо прийняття за результатами розгляду відповідного клопотання одного з передбачених ЗК України рішень, оскільки відповідач повинен був прийняти рішення, обираючи з двох можливих та передбачених ЗК України варіантів: або надати дозвіл, або відмовити у наданні такого дозволу, враховуючи при цьому вимоги та обмеження, встановлені законом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйняті у встановлений частиною 7 статті 118 ЗК України строк рішення як розпорядчого акту за наслідками розгляду клопотання позивача від 15 березня 2021 року.

В той же час, визначаючись щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою, суд враховує наступне.

Так, відсутність рішення відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання позивача свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність.

При цьому, з огляду на пункт 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аналогічний правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №580/704/21.

Відтак, на переконання суду, належним способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 15 березня 2021 року та за результатами розгляду такого прийняти рішення про надання або відмову у наданні відповідного дозволу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, що підтверджується квитанцією №88591 від 29 червня 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, а тому на користь позивача слід стягнути 454 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 908 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 15 березня 2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Придністрянської сільської ради.

Зобов`язати Ямпільську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 15 березня 2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Придністрянської сільської ради та за результатами розгляду такого прийняти рішення про надання або про відмову у наданні відповідного дозволу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ямпільської міської ради витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Ямпільська міська рада (місцезнаходження: 21203, Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, м. Ямпіль, вул. Замкова, буд. 94/2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 03772660)

Повний текст рішення суду складено 31.03.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович