Справа № 140/9180/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/9180/21 пров. № А/857/22189/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., розглянуто в порядку письмового провадження в м. Луцьк) у справі № 140/9180/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась з позовом до Волинської митниці Держмитслужби (відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Волинської митниці Держмитслужби від 12.08.2021 № 485-0 «Про звільнення», поновлення на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. 12.08.2021 року Волинська митниця Держмитслужби видала Наказ №485-0 «Про звільнення», відповідно до якого ОСОБА_1 звільнена із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби, призначена на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_2 , за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, відповідно до пункту 4 частини і статті 83, пункту 4 частини і статті 87 Закону України «Про державну службу». Позивач вважає, вказаний наказ протиправним, виданим всупереч вимог чинного законодавства тому підлягає скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.20021 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Волинської митниці Держмитслужби від 12.08.2021 № 485-0 «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби з 18 серпня 2021 року. Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28730 (двадцять вісім тисяч сімсот тридцять) гривню 17 копійок. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5570 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок підлягає до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Апелянт вважає наказ Волинської митниці Держмитслужби від 12.08.2021 № 485-0 «Про звільнення» , є таким що прийнятий в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством про державну службу.

Представник Волинської митниці подав клопотання про відкладення розгляду справи через те, що в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 2022 року строком на 30 діб.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки доказів неможливості прибуття у судове засідання не надано. Крім того справа має бути розглянута протягом розумного строку. Також відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалась, а наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення справи. При цьому судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що положеннями ст. 195 КАС України передбачено, що учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач працює в митних органах з 1997 року, що вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 .

Наказом Волинської митниці Держмитслужби № 485-о від 12.08.2021 «Про звільнення», звільнено ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби, призначена на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, відповідно до пункту 4 частини і статті 83, пункту 4 частини і статті 87 Закону України «Про державну службу».

Вказаний наказ № 485-0 від 12.08.2021 було прийнято на підставі подання Дисциплінарної комісії за результатами розгляду дисциплінарної справи старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби позивача від 30.07.2021.

Зазначеному Наказу № 485-0 від 12.08.2021 та застосуванню до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби передувало проведення Дисциплінарною комісією дисциплінарного провадження призначеного відповідно до наказу Волинської митниці Держмитслужби від 17.06.2021 №161 «Про порушення дисциплінарного провадження» зі змінами, внесеними наказом Волинської митниці Держмитслужби від 14.07.2021 № 185, метою якого було з`ясування наявності у діях державних службовців, серед яких і позивач, дисциплінарного проступку та визначення міри відповідальності при проведенні митних оформлень транспортних засобів, вказаних в доповідній записці в.о. директора Департаменту профілювання митних ризиків Щуцького О.Г. від 31.05.2021 №24-04/335.

З метою встановлення наявності чи відсутності вини позивача у вчиненому, дисциплінарною комісією опрацьовано результати перевірки, призначеної наказом Волинської митниці Держмитслужби від 02.06.2021 №148, відібрано пояснення у заступника підрозділу митного оформлення та безпосередньо особи відносно якої ініційовано дисциплінарне провадження.

Зокрема, згідно інформації, наявної в автоматизованій системі митного оформлення Інспектор (далі - АСМО Інспектор ), встановлено, що 28.05.2021 позивачем здійснено митний контроль та митне оформлення вантажного транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , в якому переміщувався товар сільськогосподарська техніка, яка була у використанні, загальною вагою 1300 кг. та вантажного транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , в якому переміщувався товар сільськогосподарська техніка, яка була у використанні, загальною вагою 3840 кг.

При цьому під час внесення позивачем до АСМО Інспектор інформації про вищевказані вантажні транспортні засоби та товари автоматизованою системою управління ризиками (далі-АСАУР) були визначені форми та обсяги митного контролю з урахуванням переліку обов`язкових до виконання митних формальностей та повідомлень до них, а саме: згенеровано наступні митні формальності виду обов`язкова : 000 Інформаційне повідомлення: (орієнтування правоохоронного органу від 17.09.2020 за №31/2/1-28621-17); 911-1 Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки; 203-1 Проведення повного митного огляду - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації; 902-1 Застосування ваговимірювальних пристроїв; 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки.

Також встановлено, що до всіх митних формальностей був визначений коментар: Існують ризики декларування товарів не своїм найменуванням. Про факт подання до митного оформлення транспортного, засобу необхідно обов`язково інформувати представника Департаменту профілювання митних ризиків - Толочко В.С. за вказаним телефоном. Митний огляд здійснювати із забезпеченням ідентифікації транспортного засобу та товарів шляхом фото та відеофіксації (із можливістю віддаленого відеоспостереження Департаментом профілювання митних ризиків) .

Згідно даних функціонального модуля Журнал пункту пропуску Оформлені АСМО Інспектор у рубрику Результат по виконанню митної формальності за кодом 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки позивачем внесено запис МФ здійснено. Невідповідностей/порушень не виявлено, а у рубрику Примітки/обгрунтування внесено запис Опрацьовано . Згідно пояснень наданих позивачем вказано: дані транспортні засоби з реєстраційними номерами, зазначеними вище, були направлені на рапіскан - рентгенотелевізійну техніку. Дану митну формальність до кінця неможливо було виконати з тих причин, що під час проїзду в черзі в напрямку на рапіскан відбулися сутички з водіями, які стояли в черзі на сканування протягом 4-5 год., і не пропускали далі транспортні засоби для сканування. Тому було прийнято рішення здійснити митне оформлення даних ТЗ в напрямку в`їзд в Україну, аби не спровокувати ще більший конфлікт між водіями.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що при застосуванні до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення, фактично не було враховано ні характер її дисциплінарного проступку, ні обставини, за яких він був вчинений, ні ступінь її вини, ні її попередню поведінку та ставлення до служби, а також жодним чином не мотивовано неможливості застосування до позивача іншого, передбаченого Законом №889-VIII виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення з посади, з урахуванням того, що позивач не має діючих дисциплінарних стягнень та позитивно характеризується по службі, мала заохочення та позитивну оцінку результатів службової діяльності.

У силу ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби слід розглядати як винятковий захід, який має застосовуватися лише в тих випадках, коли характер вчиненого проступку та обставини справи свідчать про неможливість та/або недоцільність продовження перебування такою особою на посаді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 8 якого державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про державну службу» передбачено, що особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Таким чином, в силу приписів частини 1 статті 36 Закону України «Про державну службу» присяга державного службовця полягає в обов`язку вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки.

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не лише певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Наведений висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2011року у справі №2-рп/2011.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності передбачено статтею 65 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування визначено статтею 66 Закону України «Про державну службу», згідно з якою до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що законодавець навів вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до державних службовців, а також підстави припинення державної служби та порядок застосування таких стягнень.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою, а тому неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення має бути належним чином мотивовано.

Як доведено матеріалами справи, при проведенні митного контролю автоматизованою системою були визначені ризики: ООО Інформаційне повідомлення: (Орієнтування правоохоронного органу від 17.09.2020 за № 31/2/1-28621-17). Позивачем орієнтування було опрацьовано, і встановлено, що не стосується даних громадян, а стосувалось учасника ЗЕД. Окрім цього позивачем було здійснено фотографування, та приєднано до журналу пункту пропуску. Фотографування було вчинено належним чином усіх транспортних засобів, та здійснено повний митний огляд, до якого було залучено головного державного інспектора відділу Шваба І. Результати огляду були відображені у відповідних Актах огляду №UA205020/2021/104497, №UA205020/202l/104533. Транспортні засоби були зважені при в`їзді у зону митного контролю відповідно до технологічної схеми Митного поста Ягодин . Невідповідностей порушень виявлено не було.

Транспортні засоби були направлені на рапіскан-рентгено телевізійну техніку. Митну формальність до кінця не можливо було виконати з тих причин, що під час проїзду в черзі в напрямку на рапіскан відбулися сутички з водіями, які стояли в черзі на сканування протягом 4-5 год. і не пропускали далі транспортні засоби для сканування. Тому було прийнято рішення здійснити митне оформлення даних ТЗ в напрямку в`їзду в Україну, аби не спровокувати ще більший конфлікт між водіями. По кожному з транспортних засобів було проведено повний огляд з обстеженням, про що свідчать складені акти огляду.

Дані ТЗ та вантаж, що переміщувався, було оформлено із забезпеченням повного і своєчасного внесення інформації до автоматизованої системи митного оформлення АСМО Інспектор та ЄАІС.

Відповідно до оскаржуваного наказу від 12.08.2021 року №485-0, ОСОБА_1 звільнено з посади державної служби в порядку застосування дисциплінарного стягнення за вчинення такого виду дисциплінарного проступку, як перевищення службових повноважень. Якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, з`ясуванню підлягає обставина, у чому саме полягає вчинення позивачем перевищення службових повноважень, та встановити, чи наявний у діях позивача склад такого дисциплінарного проступку.

В даному випадку, тлумачення поняття перевищення службових повноважень міститься у постанові Пленуму Верховного Сулу України від 26.12.2003 №15 Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень .

В пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» роз`яснено, що перевищенням влади або службових повноважень визнається умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо ними заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. При вирішенні питання про те, чи є вихід за межі наданих прав або повноважень явним, суди мають враховувати, наскільки він був очевидним для службової особи і чи усвідомлювала вона протиправність своєї поведінки. Мотиви та мета вчинення таких дій можуть бути різними і на кваліфікацію злочину, як правило, не впливають. Ставлення службової особи до наслідків вчинюваних нею дій можливе як умисне, так і необережне. Під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Отже, не будь-яке діяння, вчинене службовою особою, визнається службовим зловживанням. Службове зловживання вбачає наявність взаємозв`язку між службовим становищем винного та його незаконними діями чи бездіяльністю. Тільки діяння, яке обумовлене службовим становищем службової особи та яке пов`язане, зі здійсненням нею своїх службових (владних) повноважень, визнається службовим зловживанням.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що не проходження до кінця автомобілями ренгенотелевізійного огляду (рапіскану) по причині конфлікту між іншими водіями, що стояли в черзі, та вкрай напруженої ситуації, яка дійшла до сутички, за умови проведення повного митного оформлення та належного огляду транспортних засобів, не можна кваліфікувати такий дисциплінарний проступок у вигляді перевищення службових повноважень.

Відповідач, всупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади державної служби, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що остання за час перебування на посаді не притягувалася до дисциплінарної відповідальності, та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено. Також не було надано жодної оцінки тому факту, що перед прийняттям оскаржуваного наказу відповідачем не надано оцінки тяжкості наслідків (збитків), які настали внаслідок дій позивача.

Аналогічна правова позиція щодо невідповідності прийнятого відповідачем дисциплінарного стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року в справі № 813/2640/18.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із правовим висновком зазначеним у Постанові Верховного Суду України від 14.01.2014 у справі №21-395а13, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 28730,17 грн. (586,33 грн. х 49 робочих днів), який слід стягнути з відповідача.

Також, пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що рішення суду у цій справі підлягає негайному виконанню в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, що становить 5570,10 грн. (11 140,20 грн. : 2).

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 у справі № 140/9180/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 01 квітня 2022 року.