Справа № 420/20759/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/20759/21

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту

рішення суду 1 інстанції: 03.12.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2021 року ВП №66263084 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позову зазначено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили в іншій справі, накладено на керівника Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину штрафу стягнуто на користь ОСОБА_2 , іншу частину штрафу - до Державного бюджету України. Під час примусового виконання судового рішення та відкриття виконавчого провадження відповідачем необґрунтовано залишено поза увагою ту обставину, що штраф за невиконання рішення суду накладено саме на керівника Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі, в той час як ОСОБА_1 з 31.05.2019 року працювала в Головному управлінні на посаді начальника Київського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян, з 13.11.2020 року займає посаду начальника відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян. Разом з цим, ігноруючи положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем не було враховано тієї обставини, що Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Одесі припинено як юридичну особу, а відтак наявність правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Проаналізувавши положення ст.ст. 1, 4, 5, 14, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 2, 6, 52, 379, 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що використані державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження відомості стосовно боржника відповідають виданому судом виконавчому документу. Врахування в оспорюваній постанові достовірних даних боржника направлено на ефективне виконання судового рішення.

З огляду на принцип індивідуальної відповідальності за виконання судового рішення та підтвердження в судовому порядку належності боржника за виконання цього рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державним виконавцем вірно зазначено і боржника, і його реквізити при відкритті виконавчого провадження.

Встановлені обставини у сукупності, а також те, що оспорювана постанова фактично не породжує для Головного управління будь-яких правових наслідків, надали суду першої інстанції підстави для висновку про повну необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки п. 7 ч. 1 ст. 4, ст. 382 КАС України, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та обставинам справи і помилково не враховано, що з 31.05.2019 року ОСОБА_1 працювала в Головному управлінні на посаді начальника Київського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян, а з 13.11.2020 року - на посаді начальника відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян. На момент прийняття відповідного судового рішення ОСОБА_1 була головою комісії з припинення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі і відповідно до наказу «Про створення та затвердження персонального складу комісій з припинення об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України в м. Одесі та Одеської області» від 04.09.2018 року №224, Положення про управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, затвердженого наказом від 05.04.2019 року №113, будь-які публічно-владні управлінські функції не виконувала, керівником суб`єкта владних повноважень не була.

Разом з цим, апелянт вказує, що факт припинення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а одержання боржником доходу в Головному управлінні і, як наслідок, встановлення Головному управлінню обов`язку із повного та своєчасного відрахування коштів у зв`язку із виконанням виконавчого документа, безумовно свідчить про невідповідність оспорюваної постанови критерію обґрунтованості і правомірності, наявність у позивача безмовного права на захист своїх прав та інтересів в судовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року по справі №420/6111/18, визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019року та подачі у строк до 22 липня 2019року звіту до Одеського окружного адміністративного суду про виконання рішення.

Накладено штраф на ОСОБА_1 - керівника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 38420 грн.

Половину штрафу у розмірі 19210 грн. стягнуто на користь ОСОБА_2 , іншу половину у розмірі 19210 грн. до Державного бюджету України.

28.04.2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/6111/18 про накладення штрафу на Ковбасюк Валентину Вікторівну - керівника Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, вул. Ільфа і Петрова, 4/А, м. Одеса, 65121) у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 38420 грн.

Стягнення половини штрафу у розмірі 19210 грн. на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), іншої половини у розмірі 19210 грн. до Державного бюджету України.

15.07.2021 року ОСОБА_2 звернувся в Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №420/6111/18, виданого 28.04.2020 року Одеським окружним адміністративним судом.

У заяві стягувач повідомив додаткові відомості про боржника: дату і місце народження, місце роботи, індивідуальний податковий номер тощо.

Розглянувши заяву, державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову від 18.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66263084 з виконання виконавчого листа №420/6111/18, виданого 28.04.2020 року Одеським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 19210 грн.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця, посилаючись на її необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, є виконавчими документами та підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2, 3 ст. 4 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

У ч. 4 ст. 4 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Слід зазначити, що відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Наведені положення Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII кореспондуються із приписами Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403-VIII.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Виходячи з обставин у цій адміністративній справі, колегія суддів враховує, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем наведено, у тому числі, адресу, відомості про боржника (прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, адресу, реєстраційний номер облікової картки платника податків тощо).

Ці дані відповідають як виданому судом виконавчому документу так і повідомленим стягувачем додатковим відомостям про боржника, а відтак узгоджуються із вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4, ч.ч. 1, 3, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, не знаходять свого підтвердження доводи Управління про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником у виконавчому провадженні є відповідна фізична особа.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, правильність боржника у виконавчому провадженні підтверджена безпосередньо в судовому порядку за результатом вирішення питання щодо наявності підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні по адміністративній справі №420/6111/18.

На переконання апеляційного суду, всі заперечення Управління стосовно боржника в оспорюваному виконавчому провадженні направлені безпосередньо на незгоду із судовим рішенням, яке в установленому порядку набрало законної сили, а відповідно до положень ст.ст. 14, 370 КАС України є обов`язковим для виконання, у тому числі, для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх посадових чи службових осіб.

В контексті наведених норм адміністративного процесуального законодавства, слід також погодитись із висновком суду першої інстанції про не доведеність позивачем безпосереднього впливу на права та інтереси Управління як державного органу у зв`язку із прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення.

Вірно встановлюючи обставини справи, судом першої інстанції правильно визначено, що відповідні висновки у судовому рішенні стосовно відповідальності індивідуально направлені на конкретну фізичну (посадову) особу.

Як свідчить зміст положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, захисту в адміністративному суді підлягають лише порушені права чи інтереси особи, яка звернулась із адміністративним позовом.

З огляду на те, що Управління не виступає стороною у виконавчому провадженні, в оспорюваній постанові не визначається конкретний обсяг прав чи обов`язків Управління, постанова відповідача не стосується прав або інтересів Управління, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції із наявністю додаткових обставин, які свідчать про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, оскільки відкриття виконавчого провадження відбулось із повним дотриманням вимог виконавчого документа та Закону України «Про виконавче провадження», рішення відповідача є правомірним, колегія суддів погоджується із необґрунтованістю адміністративного позову та відсутністю підстав для його задоволення у повному обсязі.

Оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв