Справа № 160/11729/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11729/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року (головуючий суддя Юрков Е.О.)

в адміністративній справі №160/11729/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду 14.07.2021 з позовом Ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимсог: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не сплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди часу:

з березня 2001 року по травень 2001 року,

з липня 2001 року по лютий 2007 року,

з квітня 2008 року по січень 2009 року;

- зобов`язати відповідача відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди часу:

з березня 2001 року по травень 2001 року,

з липня 2001 року по лютий 2007 року,

з квітня 2008 року по січень 2009 року;

- зобов`язати відповідача відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості з індексації грошового забезпечення відповідно до здійсненого розрахунку.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 14.08.1997 року по 06.11.2015 року проходив службу в міліції. Проте за період з березня 2001 року по травень 2001 року, з липня 2001 року по лютий 2007 року, з квітня 2008 року по січень 2009 року відповідачем не було виплачено індексацію грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, та передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078. Крім того, листом Ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у виплаті індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2001 року по травень 2001 року, з липня 2001 року по лютий 2007 року, з квітня 2008 року по січень 2009 року;

- зобов`язано Ліквідаційну комісію Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2001 року по травень 2001 року, з липня 2001 року по лютий 2007 року, з квітня 2008 року по січень 2009 року.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Вказав, що обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, відповідач не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» для проведення індексації, а зазначає лише про відсутність коштів, передбачених на виплату індексації грошового забезпечення. Суд першої інстанції зауважив, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі, відтак дійшов висновку про задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вказує, що позивач призначений на посаду в Дніпродзержинське МУ в липні 2001 року відповідно до наказу УМВС/о від 30.07.2001 р. №133 о/с, тому грошове забезпечення йому нараховували та виплачували з липня 2001 року, 26.03.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою надати детальний бухгалтерський розрахунок індексації грошового забезпечення при проходженні ним служби в період з 01.09.1996 року по 04.08.1997 року та з 2011 року по 06.11.2015 року. Зазначає, що структуру та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу в період з 2001 по 2007 рік було регламентовано Указами Президента України від 04.10.1996 р. № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» та від 29.01.1999 р. №98/99 «Про підвищення окладів військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за військовими (спеціальними) званнями» до 31.12.2007 р., та з 01.01.2008 р. була введена в дію постанова Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Вказано, що індексація грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ОВС нараховувалася та виплачувалася після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 р. №913, якою внесені зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а саме у пункті 2 доповнено абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словами «осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби». Отже до липня 2007 року Порядок проведення індексації грошових доход населення не передбачав індексації грошових доходів осіб рядового і начальницького складу. Також зауважує, що Дніпродзержинське МУ МВС України в Дніпропетровській області перебуває в процесі ліквідації, а за таких обставин існують певні особливості щодо розгляду претензій до юридичної особи, яка ліквідується.

До апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України без повідомлення учасників справи (справа була призначена до розгляду у письмовому провадженні на 24.02.2022 року, однак, у зв`язку з оголошенням воєнного стану справа знята з розгляду та визначено розглянути справу протягом березня-місяця 2022 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до ст. 311 КАС України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 наказом УМВС/о від 30.07.2001 р. №133 о/с з 27.07.2001 р. призначений на посаду оперуповноваженого відділення по боротьбі зі злочинністю в процесі приватизації на фондовому ринку відділу ДСБЕЗ Дніпродзержинського міського управління. Вказану посаду займав до 26.02.2007 р. та наказом УМВС/о від 26.02.2007 р. № 35 о/с призначений оперуповноваженим групи ДСБЕЗ Петриківського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області.

Наказом УМВС/о № 68 о/с від 22.04.2008 р. призначений оперуповноваженим відділення кримінальної міліції у справах дітей Заводського районного відділу Дніпродзержинського міського управління, та займав вказану посаду до 21.03.2013 року.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період березень - травень 2001 року проходив стажування в Дніпродзержинському міському управлінні Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та отримував грошове забезпечення.

Листом заступника голови ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області №3/29 від 21.04.2021 р. повідомлено позивача, що відповідно до вимог Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542-ІІІ розпорядники бюджетних коштів повинні проводити видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Структуру та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу в період з 2001 року по 2007 рік було регламентовано Указами Президента України від 04.10.1996 №926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» та від 29.01.1999 №98/99 «Про підвищення окладів військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за військовими (спеціальними) званнями» до 31.12.2007 р., та була введена в дію постанова Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.01.2008 року. Зазначеними нормативно-правовими актами суми індексації грошового забезпечення не включені до складових грошового забезпечення. Крім того, з Державного бюджету України у 2001-2008 роках кошти на виплату індексації грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу ГУМВС України в Дніпропетровській області не виділялись.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування йому індексації грошового забезпечення за періоди: з березня 2001 року по травень 2001 року,

з липня 2001 року по лютий 2007 року, з квітня 2008 року по січень 2009 року.

суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III, норми Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078,

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України закріплює право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міліцію» форми і розміри грошового утримання працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Таким чином, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Приписами пункту 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 11.07.2007 року та включено осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не сплати йому індексації грошового забезпечення за періоди:

з березня 2001 року по травень 2001 року,

з липня 2001 року по лютий 2007 року,

з квітня 2008 року по січень 2009 року.

Щодо позовних вимог по періоду з березня 2001 року по травень 2001 року колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Станом на вказаний у позові період (з березня 2001 року по травень 2001 року), Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» мав таку редакцію статті 4 (Підстави для проведення індексації):

Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації).

Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Зазначена норма вказаного Закону (в редакції станом з березня 2001 року по травень 2001 року) встановлювала, що індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

В розумінні Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До складу заробітної плати можуть входити різні складові, такі як надбавки, премії, доплати тощо, проте основою заробітної плати та, відповідно, базою нарахування багатьох видів складових є посадовий оклад.

Коли посадовий оклад (тарифна ставка) тривалий час не підвищувався, хоча його розмір, наприклад, може бути вищим за розмір мінімальної заробітної плати, у таких випадках необхідно не забувати про індексацію заробітної плати та нараховувати її відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. № 1078.

Станом на 2001 рік щодо індексації грошових доходів громадян діяли Постанови Кабінету Міністрів України:

- "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 07.05.1998р. № 663;

- "Про індексацію грошових доходів громадян" від 21.12.1998 р. № 2034;

- "Про внесення змін до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 21.07.1999 р. № 1321.

Зокрема в Постанові Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 07.05.1998р. № 663, зазначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Мінімальна заробітна плата станом з 01.07.2000 по 31.12.2001 становила 118грн.

При цьому, грошове забезпечення позивача за період стажування з березня по травень 2001 року становить:

- березень 2001 року - 130грн. (посадовий оклад 100грн.),

- квітень 2001 року -130грн. (посадовий оклад 100грн.),

- травень 2001 року - 58,30грн. (посадовий оклад 45.16грн.), що підтверджується довідкою Дніпродзержинського міського управління від 09.08.21 №19096 (а.с. 67).

Пунктом 6 пп.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 07.05.1998р. №663 було визначено, що виплати сум індексації доходів здійснюються працівникам організацій та установ, які фінансуються чи дотуються з державного або місцевих бюджетів, - за місцем роботи (служби) за рахунок коштів відповідного бюджету.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) - це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Слід зазначити, що позивач призначений в Дніпродзержинське МУ МВС в Дніпропетровській області в липні 2001 року відповідно до наказу УМВС/о від 30.07.2001 року №133 о/с, при цьому, грошове забезпечення йому нараховувалося та виплачувалося за період стажування з березня по травень 2001 року та з липня 2001 року.

Отже, виходячи з аналізу обставин справи та норм законодавства України, що регулює правовідносини щодо нарахування індексації заробітку, наявні підстави для задоволення позовних вимог за період з березня по травень 2001 року, оскільки матеріали справи не містять доказів, що за цей період відповідачем здійснено індексацію грошового забезпечення позивача у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Щодо позовних вимог позивача за період з липня 2001 року по лютий 2007 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

З метою реалізації Закону України від 06.02.2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 р. №1078.

Вказаною постановою визнано такими, що втратили чинність Постанови Кабінету Міністрів України:

- "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 07.05.1998р. № 663;

- "Про індексацію грошових доходів громадян" від 21.12.1998 р. № 2034;

- "Про внесення змін до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" від 21.07.1999 р. № 1321.

За пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (із змінами), об`єктом індексації є грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Водночас, досліджуючи довідку Дніпродзержинського МУ від 09.08.21 №19097 про грошове забезпечення позивача за період з липня 2001 по лютий 2007 року (а.с. 68-70), колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що довідка не містить даних щодо індексації грошового забезпечення позивача, що дає підстави для висновку, що до складових грошового забезпечення позивача не увійшла індексація.

Отже, відповідач не діяв у відповідності до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача за період з квітня 2008 року по січень 2009 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріали справи містять довідку Дніпродзержинського МУ від 09.08.21 №19098 про грошове забезпечення позивача за період з квітня 2008 по листопад 2015 року (а.с. 71-74).

Аналіз довідки Дніпродзержинського МУ від 09.08.21 №19098 про грошове забезпечення позивача за період з квітня 2008 по листопад 2015 року дає підстави для висновку, що до складових грошового забезпечення позивача у період з квітня 2008 року по січень 2009 року - увійшла індексація, тобто не знайшли підтвердження вимоги позивача щодо бездіяльності відповідача відносно ненарахування індексації за період з квітня 2008 по січень 2009 року.

При цьому, нарахування відповідачем індексації з нульовим показником, не дає підстав для висновку, що відповідач не індексував грошове забезпечення позивача.

Так, право на індексацію не завжди виникає. Зокрема, заробітна плата індексується в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Тобто індексується не вся заробітна плата, а тільки та її частина, яка не перевищує прожитковий мінімум для працездатних громадян.

Повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону №1282-XII, покладається на відповідача, а тому, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача у період з квітня 2008 року по січень 2009 року щодо ненарахування індексації позивачу.

Водночас, позивач не ставить вимог про неправильний розрахунок відповідачем розміру індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Таким чином, в частині позовних вимог за період з квітня 2008 року по січень 2009 року, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість задоволення позовних вимог. Отже в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та в цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивачем доведені позовні вимоги за періоди з березня 2001 року по травень 2001 року, та з липня 2001 року по лютий 2007 року, однак, не доведено вимоги з квітня 2008 року по січень 2009 року.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених вимог за періоди з березня 2001 року по травень 2001 року, та з липня 2001 року по лютий 2007 року.

Натомість, не погоджується з рішення суду першої інстанції про задоволення позову за період з квітня 2008 року по січень 2009 року. Отже в цій частині рішення суду першої інстанції слід скасувати та відмовити в цій частині в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Вищезазначене є мотивом для часткового врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги (в частині) спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його часткового скасування.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті даного рішення враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 р. у справі №240/11882/19 (адміністративне провадження №К/9901/12396/20) щодо індексації заробітної плати.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Дніпродзержинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області -задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року скасувати в частині задоволених вимог за період з квітня 2008 року по січень 2009 року, та в цій частині відмовити в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.03.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 23.03.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова