Справа № 240/14158/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Житомир справа № 240/14158/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду у Житомирській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомир зарахувати до спеціального стажу період роботи з 10.12.1981 по 12.04.1982 на посаді підземного електрослюсаря на шахті "Углегорская", період роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017 на посаді машиніста тепловоза ПАТ "ДПЗКУ "Черняхівський елеватор", до загального страхового стажу період навчання в ПТУ №62 м.Донецьк по спеціальності електрослюсар Шахтоуправління "Красная Звезда" промислового об`єднання "Донецьк вугілля" в період з 01.09.1980 по 22.07.1981, період служби в лавах Радянської армії в період з 14 квітня 1982 року по 26 квітня 1984, перебування в Центрі зайнятості з 04.05.2020 року по 28.01.2021 року та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 30 жовтня 2019 року (з моменту звернення).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено призначенні пенсії на пільгових умовах. Вказує, що на день звернення до відповідача 30.10.2019 він досяг 55 річного віку та мав право на призначення пенсії. Відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу періоди роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017 , оскільки відсутня уточнююча довідка, період роботи з 10.12.1981 по 12.04.1982, що разом становить 2 роки 9 місяців 26 днів. Крім того, до загального стажу не враховано періоди навчання в ПТУ №62 м.Донецьк, періоди військової служби з 14.04.1982 по 26.04.1984, періоди перебування в Центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021. Вважає, що оскільки зазначені періоди відмічені у трудовій книжці,, такі підлягають врахуванню і до страхового та пільгового стажу.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзиві на позов, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі документів, долучених до заяви про призначення пенсії, період роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017 враховано до страхового стажу позивача, підстави для зарахування даного періоду, як пільгового немає, так як не надано необхідних документів, що підтверджують право на пенсію за вислугу років, а саме - уточнюючої довідки відповідно до Порядку №637. Періоди навчання в ПТУ та військової служби зараховані повністю. Період перебування в Центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021 неможливо було зарахувати на момент подачі заяви, у зв"язку зі змінами в подачі звітності з ЄСВ з першого кварталу 2021 року, у зв"язку з чим в системі персоніфікованого обліку не містилось інформації про період перебування позивача на обліку в центрі зайнятості, так як на момент звернення із заявою, звітний період не настав. Належними документами підтверджено страховий стаж 26 років 6 місяців 14 днів, в тому числі стаж за вислугу років 9 років 8 місяців 28 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

30.10.2019 позивач звернувся відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви відповідачем 14.01.2021 прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

У рішенні зазначено, що до пільгового стажу враховано періоди роботи з 27.11.1989 по 25.09.1992 та з 03.09.2012 по 14.04.2015. Згідно поданих документів страховий стаж роботи становить 26 років 2 місяці 21 день, в тому числі стаж за вислугу років відповідно до п."а" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становить 12 років 4 місяці 20 днів, в тому числі зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 становить 5 років 7 місяців 29 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку відповідно до п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

04.05.2021 позивач знову звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На день звернення із заявою вік позивача був 57 років 6 місяців 5 днів.

За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення від 07.05.2021 №46 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з наступних підстав: за доданими документами до страхового стажу неможливо врахувати період перебування в центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021 рік, оскільки відсутні дані персоніфікованого обліку ОК-5. До пільгового стажу не враховано період роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за вислугу років, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надати уточнюючу довідку.

Позивач вважає, що йому неправомірно відмовили у призначенні пенсії, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Що стосується відмови у призначенні пільгової пенсії на підставі заяви від 30.10.2019.

За приписами ст.114 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

Відповідно до п."а" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають:

а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Отже, станом на 30.09.2019 Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" і п."а" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими умовами праці за Списком №2, зокрема, машиністи тепловозів і складачі поїздів, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не меншу 27 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як свідчать матеріали справи, відомості трудової книжки та матеріали пенсійної справи, на день первісного звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років страховий стаж позивача становив 26 років 2 місяці 1 день, що позивачем не заперечується.

Посилання позивача не те, що відповідачем не зарахованого до страхового стажу період навчання в ПТУ №62 м.Донецьк з 01.09.1980 по 22.07.1981 та період служби в лавах Радянської армії з 14.04.1982 по 26.04.2021 суд не бере до уваги, оскільки вказані періоди були відповідачем зараховані до загального страхового стажу.

Таким чином, станом на 30.10.2019 у позивача був відсутній необхідний страховий стаж 27 років 6 місяців, що позбавляло позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відтак, відповідачем правомірно відмовлено у призначенні позивачу вказаної пенсії на підставі заяви у 2019 році.

Що стосується заяви позивача від 04.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На день звернення із заявою вік позивача був 57 років 6 місяців 5 днів.

За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення від 07.05.2021 №46 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з наступних підстав: за доданими документами до страхового стажу неможливо врахувати період перебування в центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021 рік, оскільки відсутні дані персоніфікованого обліку ОК-5. До пільгового стажу не враховано період роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за вислугу років, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надати уточнюючу довідку.

При цьому, з матеріалів слідує, що позивачу не зараховано до стажу період роботи з 10.12.1981 по 12.04.1982 на посаді підземного електрослюсаря на шахті "Углегорская", період роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017 на посаді машиніста тепловоза ПАТ "ДПЗКУ "Черняхівський елеватор", період перебування в центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021 рік.

Період роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017 на посаді машиніста тепловоза ПАТ "ДПЗКУ "Черняхівський елеватор" не враховано до спеціального стажу, оскільки позивачем не надано уточнюючу довідку.

Період перебування в центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021 не враховано, оскільки відсутні дані персоніфікованого обліку ОК-5.

Оцінюючи правомірність відмови позивачу у не зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно записів у трудовій книжці та довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії, що видана ПАТ "ДПЗКУ "Черняхівський елеватор" 10.10.2018, ОСОБА_1 працював повний робочий день з 16.04.2015 машиністом тепловоза по час видання довідки.

Зазначену довідку позивач надавав відповідачу до заяви про призначення пенсії, тому доводи відповідача щодо ненадання уточнюючої довідки суд вважає безпідставними.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 16.04.2015 по 10.10.2017.

Що стосується періоду роботи з 10.12.1981 по 12.04.1982 на посаді підземного електрослюсаря на шахті "Углегорская", суд зазначає, що у оскаржуваному рішенні відповідач не зазначив причин відмови у зарахуванні такого періоду до стажу позивача.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи, згідно розрахунку стажу позивача для призначення пенсії, вказаний період відсутній.

Суд наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача міститься запис про те, що 10.12.1981 позивач прийнятий на роботу на посаду підземного електрослюсаря на шахті "Углегорская" та 12.04.1982 звільнений.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду перебування в центрі зайнятості з 04.05.2020 по 28.01.2021.

Такий період не зарахований, оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії у Пенсійного фонду були відсутні дані персоніфікованого обліку ОК-5.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105, страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - в порядку й на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Згідно ч. 1 статті 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. (ст.20 Закону).

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал. (ч.6 ст.20 Закону)

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (ч.2 ст.24).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування надають Пенсійному фонду інформацію для ведення персоніфікованого обліку в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відомості про осіб, які підлягали загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та отримували допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, подаються державною службою зайнятості.

Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах четвертому - сьомому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. (стаття 21 Закону).

Відповідно до абз.5 пп.2 п.2.1 Розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці, а починаючи з 01 січня 2010 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Оскільки допомога по безробіттю є виплатою за одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування (страхування на випадок безробіття), період одержання цієї допомоги без сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування має бути включено до страхового стажу .

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, періоди, за які страхувальник утримав відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні. В свою чергу, суд вважає за необхідне відмітити, що обов"язок щодо своєчасної сплати страхових внесків покладається на страхувальника.

Проте, суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення певного періоду до страхового стажу за порушення, яке вчинене платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5)) відомостей про сплату страхувальником страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, у трудовій книжці позивача міститься запис про те, що Житомирським міським центром зайнятості з 04.05.2020 розпочато виплату допомоги по безробіттю та 08.01.2021 виплату допомоги припинено.

Зазначені записи скріплені печаткою Житомирського міського центру зайнятості.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що був зареєстрований в органі центру зайнятості, як безробітний, та отримував допомогу по безробіттю.

Таким чином, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував період з 04.05.2020 по 28.01.2021 до відповідного стажу, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки в ході розгляду справи судом встановлено правомірність відмови у призначенні пенсії на підставі заяви від 30.10.2019, зарахування до загального страхового стажу періоду навчання в ПТУ №62 м.Донецьк з 01.09.1980 по 22.07.1981 та період служби в лавах Радянської армії з 14.04.1982 по 26.04.2021, та враховуючи встановлені обставини при розгляді відповідачем заяви позивача від 04.05.2021, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.05.2021 №46 та зобов"язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Таким чином, суд задовольняє позов частково.

Понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Щодо зобов"язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 10 днів з дня набрання ним законної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду. Крім того, це є правом а не обов"язком суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 07.05.2021 №46.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос