Справа № 522/936/22
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/936/22

Головуючий в 1 інстанції: Павлик І.А. Дата і місце ухвалення: 17.01.2022р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 січня 2022 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И Л А :

13 січня 2022 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом про продовження строку затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інші установчі дані - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) строком на шість місяців до 19.07.2022р. з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2021р. у справі №522/13414/21 затримано громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до 19.01.2022р. включно. Незважаючи на те, що Головним управлінням ДМС України в Одеській області вжито вичерпних заходів для здійснення ідентифікації особи відповідача та оформлення документу, який надавав би йому право перетину державного кордону, іноземця не ідентифіковано, у зв`язку з чим неможливо виконати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2021р. в частині забезпечення примусового видворення громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 . Разом з тим, при опитуванні відповідача на предмет встановлення додаткових відомостей, що дозволять встановити особу, у грудні 2021 року останній надав іншу інформацію та установчі дані, зокрема, назвався громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим, Головне управління ДМС в Одеській області потребує додаткового часу на перевірку фактів щодо належності особи до громадянства Російської Федерації. А відтак, наявні підстави, передбачені ч.11 ст.289 КАС України, для звернення до суду щодо продовження строку затримання.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДМС України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 17.01.2022р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача щодо здійснення ним 17.07.2021р., 04.08.2021р. та 29.09.2021р. запитів до посольства Республіки Таджикистан для сприяння ідентифікації громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідні запити здійснено Головним управління ДМС України в Одеській області до Департаменту захисту національної державності СБУ, ГУНП в Одеській області. Однак, станом на 13.01.2022р. позивачем відповідей на його запити не отримано, що перешкоджає завершенню процедури ідентифікації відповідача.

Також, апелянт посилається на те, що в ході відрядження посадовців Головного управління до Миколаївського ПТПІ від так званого громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримана інша інформація та установчі дані. Особа назвалася громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з його слів отримано і номер паспортного документу, що перебував у нього під час перетину державного кордону України. Для перевірки цих фактів, про які позивач дізнався в 01 грудня 2021 року, Головному управлінню ДМС України в Одеській області потрібний додатковий час. Наразі є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 17.07.2021р., під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів, працівниками Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області було виявлено та доставлено до ГУ ДМС в Одеській області громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, з його слів, прибув на територію України у 2014 році через КПП «Бориспіль».

Того ж дня за порушення норм ч.1 ст.203 КУпАП відносно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №005261 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 17.07.2021р. серії МОД №005320 його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2021р. у справі №522/13414/21 задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Затримано громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців до 19 січня 2022 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На підставі рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 20.07.2021р. відповідача поміщено до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС».

17.07.2021р., 04.08.2021р., 29.09.2021р. Головним управлінням ДМС України в Одеській області було зроблено запити до посольства Республіки Таджикистан для сприяння в ідентифікації громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.11.2021р. Головним управлінням ДМС України в Одеській області було зроблено запит до Департаменту захисту національної державності СБУ щодо сприяння в ідентифікації громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідний запит було здійснено 11.11.2021р. Головним управлінням ДМС України в Одеській області до ГУНП в Одеській області.

За твердженням позивача станом на 13.01.2022р. жодної відповіді на зазначені запити ним не отримано.

В листопаді 2021 року громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердив посадовцям територіального органу ДМС України в Одеській області, що він є даною особою. Однак, як стверджує позивач, 01.12.2021р. він надав пояснення, що являється громадянином Російської Федерації - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер паспортного документу № НОМЕР_1 (строк дії з 29.12.2017р. по 29.12.2027р.), копію якого долучено до матеріалів справи.

Посилаючись на те, що шестимісячний термін утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, визначений ч.11 ст.289 КАС України, закінчується 19.01.2022р., а також на наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме: неможливість ідентифікації особи, Головне управління ДМС України в Одеській області звернулося до суду з даним позовом про продовження строку затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інші установчі дані - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шість місяців до 19.07.2022р. з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що підставою для продовження строку утримання особи в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства може бути лише неможливість ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи. За висновками суду першої інстанції, Головне управління ДМС України не в повній мірі реалізувало свої повноваження щодо ідентифікації іноземця. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів надіслання/отримання листів, які ним нібито направлялися до посольства Республіки Таджикистан в Україні щодо сприяння ідентифікації відповідача, а також позивач не вчинив дій щодо надіслання запиту щодо ідентифікації відповідача через Департамент консульської служби МЗС України. Крім того, судом враховано, що відповідних запитів щодо ідентифікації затриманого з громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до компетентних органів Російської Федерації не направлялося.

При вирішенні спору судом першої інстанції враховано, що позивачем не приймалось рішення про примусове повернення відповідача до країни походження.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Частина 1 статті 30 Закону №3773-VI, встановлює, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частина одинадцята статті 289 КАС України передбачає, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частини дванадцята та тринадцята статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Юридичний аналіз конструкцій даних норм щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає колегії суддів право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації. Але в будь-якому випадку повинна існувати така умова як примусове видворення.

Якщо ж відсутнє примусове видворення особи, то затримувати особу та, відповідно, продовжувати строк її тримання в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, забороняється.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2021р. по справі №522/13415/21 відмовлено в задоволенні позову Головного управління ДМС України в Одеській області про примусове видворення громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутнє рішення про його примусове повернення до країни громадянської належності.

З огляду на викладене, навіть за умови ідентифікації громадянина Таджикистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово його видворити не є можливим, оскільки відсутнє відповідне судове рішення з цього приводу.

Відповідне рішення не приймалося уповноваженим органом і щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-яке затримання чи взяття під варту здійснювалося у «порядку, передбаченому законом». Це передбачає як додержання матеріальних вимог, наприклад, умов, за яких людина може бути затримана, так і додержання власне процедури позбавлення свободи.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для продовження строку затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інші установчі дані - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління ДМС України в Одеській області та скасування рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 січня 2022 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 квітня 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук