Справа № 160/16893/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо безпідставного повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на пенсію по інвалідності з 01.08.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком період стану інвалідності, який пов`язаний з його нещасним випадком на виробництві та здійснити перерахунок пенсійних виплат у зв`язку з переведенням на пенсію за віком.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 1991 року і по теперішній час. З 04.06.1991 року почав отримувати пенсію по інвалідності внаслідок отриманого ним трудового каліцтва на підприємстві, де на той час працював - ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського». З 21.04.2020 року, у віці 55 років, на підставі поданої ним заяви позивач був переведений на інший вид пенсії - пенсію за віком. Розмір пенсії позивача склав - 3783,20 грн. Однак, з липня 2021 року, розмір пенсії позивача був безпідставно зменшений відповідачем та склав - 2654,35 грн. 26.08.2021 року на адвокатський запит відповідачем була надана відповідь з додатками та повідомлено, що згідно заяви від 21.04.2020 року позивача було переведено з пенсії по інвалідності (3 група інвалідності трудове каліцтво) на пенсію за віком за Списком № 2 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До розрахунку пенсії за віком до загального стажу роботи, який складав 26 років 2 місяці 3 дні (враховано по 31.08.2012 року) зараховано період перебування на інвалідності з 01.06.2004 року по 30.06.2004 року, з 01.11.2004 року по 31.05.2006 року, з 01.10.2006 року по 31.11.2006 року, з 01.10.2007 року по 30.04.2008 року, з 01.10.2008 року по 30.04.2009 року, з 01.10.2009 року по 30.04.2010 року, 01.10.2010 року по 31.05.2011 року, з 01.10.2011 року по 30.04.2012 року, з 01.09.2012 року по 19.03.2013 року, що склало 32 роки 1 місяць 17 днів. У відповіді було зазначено, що після того як Пенсійний фонд розпочав масштабне оцифрування (ретроконверсію) паперових пенсійних справ в електронний формат, пенсійну справу позивача було перевірено і з`ясовано, що при переході пенсії за віком позивачу було збільшено загальний стаж роботи, що призвело до збільшення розміру пенсії. Пенсійну справу було приведено у відповідність і загальний стаж роботи, на думку відповідача, склав не 32 роки 1 місяць 17 днів, а 26 років 8 місяців 28 днів. Тому, як повідомив у відповіді на запит відповідач, позивача було повернуто на пенсію по інвалідності з розміром пенсії у 2654,35 грн. Вважає, що відповідач безпідставно і необгрунтовано здійснив переведення його на пенсію по інвалідності, незаконно, без прийняття відповідного рішення органу влади, повернув йому пенсію по інвалідності, позбавивши пенсії за віком, а також без вагомих причин і законних підстав не врахував у його стаж пенсії за віком час перебування позивача на інвалідності. З огляду на викладене, вважає такі дії відповідача неприпустимими, протиправними та такими, що порушують його права на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху та цією ухвалою було запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
13 жовтня 2021 року, засобами поштового зв`язку, від позивача надійшов супровідний лист про усунення недоліків на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року до якого додано: належним чином завіренні додатки до позовної заяви для відповідача по справі.
Цією ж ухвалою суду, витребовано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завіренні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Також, відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
16 листопада 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 1991 року перебуває на обіку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. З 04.06.1991 року позивач отримував пенсію по інвалідності у зв`язку з отриманням каліцтва на підприємстві. З 21.04.2020 року позивача, на підставі заяви від 21.04.2021 року, переведено з пенсії по інвалідності (3 група інвалідності, трудове каліцтво) на пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01.08.2021 позивача повернуто на пенсію по інвалідності, у зв`язку з відсутністю загального стажу, що необхідно статтею 114 Закону України № 1058-ІV. До 01.10.2017 відповідно до статті 24 Закону України № 1058-ІV, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховувався до страхового стажу для призначення пенсії за віком та до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і пільгових розмірах. З 01.10.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до абзацу четвертого частини першої статті 24 Закону України № 1058-ІV, відповідно до якого час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи з шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах. Враховуючи вищезазначені норми, фактичний стаж роботи (коди позивач працював, в тому числі у період перебування на інвалідності, та з нього сплачувались страхові внески) - 26 років 08 місяців 28 днів. Для обчислення розміру пенсії по інвалідності 26 років 01 місяць 16 днів. Підстав для Переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні (наявність загального страхового стажу 26 років 08 місяців 28 дні, при передбаченому законодавством - 30 років). Крім того, вважають вимоги позивача в частині зарахування до страхового стажу періоду перебування на інвалідності є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки весь період перебування на інвалідності вже зараховано до загального стажу роботи позивача.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 04.06.1991 року отримує пенсію по інвалідності III групи від нещасного випадку на виробництві.
21.04.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії, за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом відділу перерахунків пенсій № 5 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.08.2021 року № 0400-010309-8/112734, на адвокатський запит від 13.08.2021 року № 13/08, повідомлено позивача про те, що ОСОБА_1 повернуто на пенсію по інвалідності з 01.08.2021 року. Розмір пенсії був 3783,20 грн., з 01.08.2021 року склав 2654,35 грн.
Зокрема, у даному листі зазначено наступне.
Згідно заяви від 21.04.2020 ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності (3 група інвалідності трудове каліцтво) на пенсію за віком за Списком № 2 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При розрахунку розміру пенсії за віком до загального стажу роботи який складав 26 років 2 місяці 3 дні зараховано період перебування на інвалідності з 01.06.2004 року по 30.06.2004 року, з 01.11.2004 року по 31.05.2006 року, з 01.10.2006 року по 30.11.2006 року, з 01.10.2007 року по 30.04.2008 року, з 01.10.2008 року по 30.04.2009 року, з 01.10.2009 року по 30.04.2010 року, 01.10.2010 року по 31.05.2011 року, з 01.10.2011 року по 30.04.2012 року, з 01.09.2012 року по 19.03.2013 року, що склало 32 роки 1 місяць 17 днів. Так, при зверненні за призначенням, пенсії за віком/переведенні з інвалідності на вік відповідно до Закону 1058-ІV, починаючи з 01.10.2017, до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, зараховується час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням. Пенсійний фонд України розпочав масштабне оцифрування (ретроконверсію) паперових пенсійних справ в електронний формат. Вашу пенсійну справу було перевірено та з`ясовано, що при переході на пенсію за віком Вам було збільшено загальний стаж роботи, що призвело до збільшення розміру пенсії. Пенсійну справу приведено у відповідність згідно чинного пенсійного законодавства з 01.08.2021. Загальний стаж роботи склав 26 років 8 місяців 28 днів. Згідно ст. 114 Закону 1058-ІV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестацій робочих місць- після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо повернення з 01.08.2021 року на пенсію по інвалідності з пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону №1058, не зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії за віком період стану інвалідності, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суту та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці», якою передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З матеріалів справи вбачається, що підставою на повернення пенсії по інвалідності з пенсії за віком за Списком № 2 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2021 року є те, що при зверненні за призначенням пенсії за віком/переведенні з інвалідності на вік відповідно до Закону 1058-ІV, починаючи з 01.10.2017, до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, зараховується час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням. При переході на пенсію за віком позивачу було збільшено загальний стаж роботи, що призвело до збільшення розміру пенсії (з 01.08.2021 року - загальний стаж роботи склав 26 років 8 місяців 28 днів). Згідно ст. 114 Закону 1058-ІV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків. Відповідно вищевказане зазначається в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.08.2021 року.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.
Судом встановлено, що станом на час звернення позивача до пенсійного фонду з заявою (21.04.2020) про перехід з пенсії по інвалідності в зв`язку з трудовим каліцтвом на пенсію за віком на пільгових умовах страховий стаж роботи із шкідливими умовами, який дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, склав: 32 роки 1 місяць 17 днів, в тому числі навчання за фахом - 2 роки 10 місяців 14 днів, військова служба - 2 роки 0 місяців 3 дні, час перебування на інвалідності від трудового каліцтва - 5 років 03 місяців 0 дні.
Однак, у Витязі з електронної пенсійної справи позивача, наявного в матеріалах пенсійної справи, (дата розрахунку 04.08.2021 рік) зазначено, що страховий стаж, в тому числі: робота за Списком № 2 становить - 26 років 1 місяць 16 днів), тобто без зарахування часу перебування на інвалідності від трудового каліцтва (зазначене міститься у Витязі з електронної пенсійної справи позивача (дата розрахунку 27.07.2021 рік, зворотній бік).
Відповідно до ч.1ст.24 Закону №1058- IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
За таких обставин, в силу вимог статті 24 Закону № 1058- XV суд доходить висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу періоду перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.
Страховий стаж 32 роки 1 місяць 17 днів є достатнім в розумінні ст. 114 ч.2 п. 2 Закону № 1058- XV для призначення пенсії за віком.
Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, з метою ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо безпідставного повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на пенсію по інвалідності з 01.08.2021 року.
Також суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком період стану інвалідності, який пов`язаний з його нещасним випадком на виробництві та здійснити перерахунок пенсійних виплат у зв`язку з переведенням на пенсію за віком.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908, 00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 14 від 15.09.2021року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо безпідставного повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на пенсію по інвалідності з 01.08.2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком період стану інвалідності, який пов`язаний з нещасним випадком на виробництві та здійснити перерахунок пенсійних виплат у зв`язку з переведенням на пенсію за віком.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко