Справа № 420/1314/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/1314/21

Головуючий в І інстанції: Завальнюк І.В.
Дата та місце ухвалення рішення: 09.09.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 02.09.2020 року № 1810, яким позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 43499,19 грн; зобов`язати відповідача повернути позивачу кошти, утримані з його грошового забезпечення на підставі спірного наказу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2020 № 1810 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.20 № 918» від 02.09.2020 № 1810 в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 43499,19 грн. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 кошти, утримані з його грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2020 № 1810 «Про внесенні змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.20 № 918» від 02.09.2020 № 1810.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 04.04.2017 року № 72 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення ВОС-837037А з 29.03.2017 року і зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

08.05.2018 року на польовій дорозі поблизу с. Кринички Миколаївського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ММ3-4505», державний номер НОМЕР_2 , що належить Військовій частині НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу Hyundai Tucson з номерним знаком НОМЕР_3 , який належить Приватному підприємству «Южне», під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25.01.2019 року у справі № 480/921/18, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з актом службового розслідування, за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди на службовому автомобілі ММЗ-4505, військовий номер НОМЕР_4 , за участю солдата ОСОБА_1 , який затверджений наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.03.2019 року № 457, вину солдата ОСОБА_1 доведено, у зв`язку з закінченням строку притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 , водія взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення, не притягувати.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 08.05.2018 року № 435513 та відомостей з Централізованої бази даних МТСБУ, у транспортного засобу «ММ3-4505», державний номер НОМЕР_2 , на час скоєння ДТП був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Власником транспортного засобу Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_3 , Приватним підприємством «Южне» направлено до МТСБУ повідомлення від 08.06.2018 року про дорожньо-транспортну пригоду від 08.05.2018 року.

12.02.2019 року Приватним підприємством «Южне» до МТСБУ подано заяву із проханням здійснити відповідно до статті 35 та пункту 41 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08.05.2018 року.

28.09.2018 року суб`єктом оціночної діяльності - Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України на замовлення Приватного підприємства «Южне» складено висновок від 28.09.2018 року № 18-861 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобіля Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до якого сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hyundai Tucson з врахуванням факторів викладених у дослідницькій частині складає 41578,18 грн.

Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ПП «Южне» від 14.03.2019 року № 2546 визначено остаточну суму відшкодування, що підлягає сплаті, у розмірі 41578,19 грн.

Платіжним дорученням від 14.03.2019 року № 936066 МТСБУ, на підставі наказу від 14.03.2019 року № 2546, перерахувало на рахунок Приватного підприємства «Южне» суму у розмірі 41578,19 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31.01.2020 року по справі № 916/3539/19 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 41578,19 грн. задоволено та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) суму сплаченого відшкодування в розмірі 41578,19 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн.

Відповідно до рапорту т.в.о. командира бригади з правової роботи начальника юридичної групи старшого лейтенанта юстиції Толочного О. від 13.04.2020 року № 699, факт дорожньо-транспортної пригоди 08.05.2018 року за участю т/з ММЗ-4505, д/н НОМЕР_4 , призвів до прийняття рішення господарським судом Одеської області від 31.01.2020 року № 916/3539/19 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 41578,19 грн, у зв`язку із чим, за даним фактом належить призначити службове розслідування.

За результатами службового розслідування складено акт проведення службового розслідування за фактом завдання шкоди військовій частині НОМЕР_1 , згідно з яким помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальнику юридичної групи запропоновано підготувати та подати апеляційну скаргу на рішення господарського суду Одеської області від 31.01.2020 року № 916/3539/19 до 20.06.2020 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 19.05.2020 року № 918 наказано службове розслідування вважати завершеним, помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальнику юридичної групи запропоновано підготувати та подати апеляційну скаргу на рішення господарського суду Одеської області від 31.01.2020 року № 916/3539/19 до 20.06.2020 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 02.09.2020 року № 1810 п. 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19.05.2020 року № 918 скасовано та зазначений наказ доповнено пунктами наступного змісту «за порушення вимог п. 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001, ст. 124 КУпАП, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, що призвело до завдання шкоди третім особам та яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною НОМЕР_1 , на водія взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «ДОГАНА», притягнути до повної матеріальної відповідальності на суму 43499,19 грн. та позбавити щомісячної премії в повному обсязі»; «помічнику командира бригади з фінансово-економічної роботи занести до Книги стягнень та нарахувань військової частини суму 43499,19 грн. за солдатом ОСОБА_3 та здійснювати відрахування з грошового забезпечення встановленим порядком».

На підставі вищевказаного наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02.09.2020 року № 1810, починаючи з жовтня 2020 року щомісячно з грошового забезпечення позивача утримуються кошти на погашення заборгованості в сумі 43499,19 грн, що, на думку позивача, є безпідставним, порушує його права та інтереси, у зв`язку із чим, він звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на викладене.

Згідно ст.ст. 3, 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX від 03.10.2019 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 160-IX) підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.

Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 6-8 ст. 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 29.03.2017 року, шпк «солдат».

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року у справі № 480/921/18, яка набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 08.05.2018 року о 12 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом - автомобілем ММЗ-4505, державний номер НОМЕР_4 , на польовій дорозі поблизу с. Кринички Миколаївського району Миколаївської області на рівнозначному перехресті з іншою ґрунтовою дорогою не надав перевагу в русі транспортному засобу автомобілю Хюндай Туксон, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався праворуч, що призвело до зіткнення з останнім.

Вказаним судовим рішенням також встановлено, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Суд у справі № 480/921/18 встановив, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 16.12 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

При цьому, постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року у справі № 480/921/18, яка набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі.

Наведеним судовим рішенням встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується та його дії кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2019 року у справі № 480/921/18 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Також, рішенням Господарського суду Одеської області від 31 січня 2020 року у справі № 916/3539/19, яке набрало законної сили, встановлено, що шкода, завдана водієм Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час виконання ним своїх службових обов`язків, підлягає відшкодуванню Військовою частиною НОМЕР_1 , як законним володільцем транспортного засобу, тобто особою, якій джерело підвищеної небезпеки належить на підставі права оперативного управління (речового права).

На підставі викладеного, суд у вказаній справі дійшов висновку, що підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, у розмірі 41578,19 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31 січня 2020 року у справі № 916/3539/19 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в розмірі 41578,19 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн.

Крім того, згідно акту проведення службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 , відповідачем встановлено, що водієм взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення солдатом ОСОБА_1 завдано шкоду Військовій частині НОМЕР_1 на загальну суму 43499,19 грн.

Таким чином, вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили, та актом службового розслідування встановлено завдання з вини позивача шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», позивач у зв`язку з завданням з його вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, має відшкодувати військовій частині завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання позивача у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу на відсутність підстав для відшкодування військовій частині завданої шкоди з огляду на те, що матеріальна шкода була заподіяна з вини командування Вч внаслідок бездіяльності останніх у страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судовими рішеннями у справах № 480/921/18, № 916/3539/19, які набрали законної сили, встановлено вину позивача у скоєні ДТП, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, а також встановлено, що шкода, завдана саме водієм Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час виконання ним своїх службових обов`язків, та обставини встановлені вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, в силу положень ч. 4 ст. 78 КАС України, не підлягають доказуванню у даній справі.

Також, надаючи оцінку вказаним доводам позивача, колегія суддів зазначає, що обставини, що виключають матеріальну відповідальність визначені у ст. 9 Закону № 160-IX.

Так, у відповідності до вимог ст. 9 Закону № 160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

Разом з цим, під час проведення службового розслідування не було встановлено обставин, що виключають матеріальну відповідальність, а так само позивачем не наведено таких обставин під час судового розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірних правовідносинах відсутні обставини, що виключають матеріальну відповідальність позивача.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено наявності підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, з огляду на викладене.

Так, колегія суддів наголошує, що Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначає види відповідальності та підстави їх застосування, а саме Законом № 160-IX передбачена обмежена матеріальна відповідальність (ст. 5), а також повна та підвищена матеріальна відповідальність (ст. 6).

Оскаржуваним наказом позивача фактично притягнуто до повної матеріальної відповідальності.

Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Однак, приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач не послався на жодний пункт наведеної ст. 6 Закону № 160-IX, яка визначає підстави матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої шкоди.

Оскаржуваний наказ взагалі не містить посилань на Закон № 160-IX.

Тобто, відповідачем у спірному наказі взагалі не визначені підстави для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Також, відповідач не визначив підстав для не застосування до позивача обмеженої матеріальної відповідальності.

В ході розгляду справи відповідач так само не навів жодної норми Закону № 160-IX, які ним були застосовані для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

В апеляційній скарзі відповідачем також не визначено, які положення ст. 6 Закону № 160-IX є підставою у спірному випадку для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідачем порушено строк прийняття оскаржуваного наказу, оскільки за правилами ч. 7 ст. 8 Закону № 160-IX командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Однак, в порушення наведених вимог ч. 7 ст. 8 Закону № 160-IX, наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності прийнятий 02.09.2020 року, в той час, як службове розслідування завершено 19.05.2020 року, тобто, оскаржуваний наказ прийнятий без дотримання п`ятнадцятиденного строку для його прийняття, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що у спірному випадку військова частина взагалі могла не проводити службове розслідування, а тому, положення ст. 8 Закону № 160-IX не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у даній справі встановлено, що відповідачем прийнято рішення про проведення службового розслідування, відповідно, за правилами ч. 7 ст. 8 Закону № 160-IX відповідач мав прийняти наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування, проте, вказані вимоги відповідачем не дотримані.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого наказу про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, а тому, цей наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню, позов задоволенню.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 04.04.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька