Справа № 1.380.2019.006756
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.006756
УХВАЛА

про повернення заяви

04 квітня 2022 рокум.Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І., перевірив заяву представника позивача про встановлення способу і порядку виконання судового рішення від 06 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.006756 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій.

Встановив:

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року позов задоволено частково.

Представник позивача 13.03.2022 звернувся до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення від 11.11.2020 у справі № 380/2183/20 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року залишено заяву без руху та надано термін на усунення недоліків заяви шляхом подання суду документа про сплату судового збору.

24.03.2022 на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій просить прийняти до розгляду заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Клопотання мотивоване тим, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не передбачено сплату судового збору за подання заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI із змінами (далі - Закон).

Згідно частини першої статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 3 вказаного Закону визначено випадки, у яких судовий збір не справляється. Так, пунктом 3 частини другої статті 4 Закону встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення. При цьому дана норма була чинною на момент набрання чинності Законом, і діє станом на даний час.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI частину 2 статті 4 викладено в новій редакції, згідно якої підпунктом 6 пункту третього передбачено, що за подання до адміністративного суду заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення встановлюється ставка судового збору 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З цього приводу слід зазначити наступне.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

Загальні правила нормативно-правового акта, прийнятого пізніше, підлягають переважному застосуванню перед загальними правилами нормативно-правових актів тієї ж та меншої юридичної сили, прийнятих раніше. У такому ж порядку надається перевага спеціальним правовим приписам пізніше прийнятого нормативно-правового акта перед спеціальними правовими приписами раніше прийнятого нормативно-правового акта.

Внесення змін до нормативно-правового акта не перетворює весь такий акт у пізніше прийнятий і такий, положення якого підлягають переважному застосуванню перед раніше прийнятими нормативно-правовими актами такої ж юридичної сили. Перевагу при правозастосуванні перед раніше прийнятими законами мають лише положення нового нормативно-правового акту (положення раніше чинного нормативно-правового акту, до яких внесені зміни, або положення, якими цей акт доповнено новим нормативно-правовим актом).

Отже, враховуючи те, що до Закону України "Про судовий збір" внесено зміни, зокрема встановлено, що за подання заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення сплачується судовий збір та такі підлягають застосуванню на момент подання заяви, заявник не звільнений від сплати судового збору з підстав вказаних у заяві.

Таким чином, зазначене свідчить, що у встановлений судом строк, станом на 04.04.2022 року недоліки заяви заявником не усунуті.

Стосовно покликання представника позивача на постанову Верховного Суду від 17.02.2021 у справі 320/5719/19 слід зазначати, що у вказаному рішенні розглядалося питання про сплату судового збору за заявою про ухвалення додатковго судового рішення і Верховний Суд зробив висновок про сплату судового збору за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.

Ухвалення судом додаткового судового рішення регламентоване ст. 252 КАС України, відповідно до ч.1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Представником позивача подана заява не про ухвалення додаткового судового рішення, а заява про встановлення способу і порядку виконання рішення суду передбачена ст. 378 КАС України.

Відтак покликання представника позивача на позицію у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі 320/5719/19 є безпідставним.

За приписами частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Десятиденний строк на усунення недоліків заяви з дня вручення ухвали про залишення без руху від 21 березня 2022 року (одержаної позивачем 23.03.2022) завершився 02.04.2022 включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

З огляду на те, що заявник не виконав вимоги ухвали суду від 21.03.2022 та не усунув недоліки заяви у встановлений судом строк, заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 06 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.006756 належить повернути заявнику.

Керуючись статтями 7, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд -

постановив:

Заяву представника позивача про встановлення способу і порядку виконання судового рішення від 06 липня 2020 року у справі № 1.380.2019.006756 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею.

Суддя Коморний О.І.