Справа № 460/18185/21
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2022 року м. Рівне №460/18185/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В. розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доСмизької селищної ради
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області (далі - відповідач) у якому просить:

стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про її поновлення на роботі за період з 15.07.2021 по 09.12.2021; стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 14.07.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області «Про діяльність заступника селищного голови ОСОБА_1 » № 1871 від 10.03.2020 та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області з 11.03.2021. Однак, як вказує позивач, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 14.07.2021 але виконана була лише 10.12.2021, що суперечить вимогам чинного законодавства та принципу обов`язковості судового рішення, тому внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду про поновлення на посаді у позивача виникло право на отримання середнього заробітку за період з 15.07.2021 по 09.12.2021, тобто за 104 робочих днів. Позивач стверджує, що такі дії відповідача призвели до виникнення у неї постійних хвилювань, що негативно відобразилося на її психоемоційному стані та стані здоров`я, тому в силу приписів ст. 1173 ЦК України з відповідача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

09.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає що з метою виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 по справі № 460/5891/20 селищним головою неодноразово ініційовано питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради, зокрема на пленарних засіданнях 16 та 19 сесіях селищної ради шляхом видання відповідних розпоряджень про скликання засідань сесії. Проте ці питання на пленарних засіданнях не були підтримані депутатами, оскільки: сформовано новий склад виконавчого комітету Смизької селищної ради, скорочено посаду заступника селищного голови; не пройдено спеціальну перевірку та не складено присягу ОСОБА_1 . Вважає, що Законом України «Про місцеве самоврядування» не визначено процедуру поновлення на посаді заступника голови селищної ради, тому таке питання відноситься до виключної компетенції ради в особі її депутатів. Крім того, з огляду на формування нового складу виконавчого комітету ради та припинення повноважень попереднім складом виконавчого комітету, при тому, що ОСОБА_1 не ввійшла до складу новоутвореного виконавчого комітету після місцевих виборів 25 жовтня 2020 року, її повноваження повинні бути припинені з листопада 2020 року. Щодо відшкодування моральної шкоди, на думку відповідача, відсутні докази про факт завдання такої шкоди, визначаючи розмір моральної шкоди у позові не зазначено чому саме сума у розмірі 10 000 грн. є відповідним відшкодуванням. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заяви, клопотання учасників справи.

30.12.2021 до суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування у відповідача доказів, а саме довідки про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1

14.02.2022 до суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування у відповідача доказів, а саме довідки про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за травень-червень 2021 року.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.12.2021 позовну заяву залишено без руху, з підстав несплати судового збору, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 04.01.2022 у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено, з підстав його невідповідності вимогам ст. 80 КАС України.

Ухвалою суду від 13.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10.02.2022. Встановлено позивачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення (отримання) копії даної ухвали для надання доказів понесення позивачем моральної шкоди, а також довідки про розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.02.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, ухвалено витребувати у Смизької селищної ради у строк до 01.03.2022 належним чином завірену довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за травень-червень 2021 року.

Ухвалою суду від 10.02.2022 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, справу призначено до судового розгляду 01.03.2022.

Ухвалою суду від 01.03.2022 задоволено клопотання учасників справи про відкладення розгляду справи, справу призначено до судового розгляду 31.03.2022.

Ухвалою суду від 31.03.2022 постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

10.10.2017 ОСОБА_1 була прийнята на посаду заступника селищного голови Смизької селищної ради згідно розпорядження селищного голови від № 60 від 09.10.2017.

10.03.2020 на підставі рішення Смизької селищної ради восьмого скликання «Про діяльність заступника селищного голови ОСОБА_1 » № 1871 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника селищного голови Смизької селищної ради.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про скасування рішення Смизької селищної ради восьмого скликання «Про діяльність заступника селищного голови ОСОБА_1 » № 1871 від 10.03.2020 та визнання його протиправним; поновленням на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.03.2020 по день ухвалення судом рішення у цій справі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 460/5891/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

14.07.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 460/5891/20 скасовано. Позовні вимоги по справі задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області «Про діяльність заступника селищного голови ОСОБА_1 » № 1871 від 10.03.2020. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області з 11.03.2021. Стягнуто зі Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 11.03.2020 по 14.07.2021 /а.с. 12-16/.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі № 460/5891/20, відповідачем вчинялися наступні дії.

Рішенням Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області № 2079 від 08.04.2020 «Про внесення змін до рішення № 1882 від 10.03.2019 про структуру, штатний розпис апарату Смизької селищної ради» скорочено посаду заступника селищного голови /а.с. 54/.

Розпорядженням селищного голови Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області № 186 від 10.08.2021 «Про скликання позачергової шістнадцятої сесії Смизької селищної ради восьмого скликання» у порядок денний включено питання про поновлення на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради ОСОБА_1 /а.с. 55/.

На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду підготовлено проект рішення Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області б/н від 12.08.2021 «Про внесення змін до структури штатного розпису виконавчого апарату Смизької селищної ради на 2021 рік» відповідно до якого внесено зміни до структури штатного розпису виконавчого апарату Смизької селищної ради на 2021 рік, введено посаду заступника селищного голови (1 штатна одиниця) /а.с. 56/.

Проект даного рішення винесено на розгляд позачергової шістнадцятої сесії Смизької селищної ради восьмого скликання 12.08.2021, за результатами розгляду якого рішення не прийнято /а.с 57/.

На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду підготовлено проект рішення Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області б/н від 12.08.2021 «Про поновлення на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради ОСОБА_1 », відповідно до якого вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради з 11.03.2021 та виплатити ій середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.03.2020 по 14.07.2021 /а.с. 58/.

Проект даного рішення винесено на розгляд позачергової шістнадцятої сесії Смизької селищної ради восьмого скликання 12.08.2021, за результатами розгляду якого рішення не прийнято /а.с. 59/.

Розпорядженням селищного голови Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області № 252 від 13.10.2021 «Про скликання чергової дев`ятнадцятої сесії Смизької селищної ради восьмого скликання» у порядок денний включено питання про поновлення на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради ОСОБА_1 /а.с. 81/.

На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду підготовлено проект рішення Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області б/н від 29.10.2021 «Про внесення змін до структури, штатного розпису виконавчого апарату Смизької селищної ради на 2021 рік», відповідно до якого внесено зміни до структури штатного розпису виконавчого апарату Смизької селищної ради на 2021 рік, введено посаду заступника селищного голови (1 штатна одиниця) /а.с. 88/.

Проект даного рішення винесено на розгляд чергової дев`ятнадцятої сесії Смизької селищної ради восьмого скликання 29.10.2021, за результатами розгляду якого рішення не прийнято /а.с. 89/.

На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду підготовлено проект рішення Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області б/н від 29.10.2021 «Про поновлення на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради ОСОБА_1 », відповідно до якого вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради з 11.03.2021 та виплатити ій середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.03.2020 по 14.07.2021 /а.с. 90/.

Проект даного рішення винесено на розгляд чергової дев`ятнадцятої сесії Смизької селищної ради восьмого скликання 29.10.2021, за результатами розгляду якого рішення не прийнято /а.с. 91/.

10.12.2021 на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду Смизькою селищною радою Дубенського району Рівненської області прийнято рішення № 1204 «Про поновлення на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради ОСОБА_1 », яким скасовано рішення Смизької селищної ради «Про діяльність заступника селищного голови ОСОБА_1 » № 1871 від 10.03.2020; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради з 11.03.2021; враховано те, що ОСОБА_1 здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.03.2020 по 14.07.2021 /а.с. 11/.

Так, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вважає дії відповідача щодо затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді заступника селищного голови необґрунтованими та такими, що порушують її права, передбачені трудовим законодавством, що є наслідком компенсації середнього заробітку за час такої затримки.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Стаття 14 КАС України визначає, що рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС негайно виконуються рішення суду, зокрема, про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з ч. 2 ст. 372 КАС судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Аналізуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС та ч. 7 ст. 235 КЗпП України суд дійшов висновку, що судові рішення про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно, тому законодавство передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення і цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

З наведеного вбачається, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави (правова позиція Верховного Суду, яка викладена в постанові від 05 березня 2020 року у справі № 280/360/19). Отже, обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд виходить з наступного.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст. 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Таким чином, згідно зі ст. 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 листопада 2020 року в справі № 500/2501/19, від 19 квітня 2021 року в справі № 826/11861/17, від 11 червня 2020 року у справі № 816/1895/18, від 24 червня 2021 року в справі № 640/15058/19 та від 20 липня 2021 року в справі № 826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19.

Вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати (постанова Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року по справі № 6-2123цс15).

Судом з`ясовано, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі № 460/5891/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконана відповідачем шляхом видання рішення № 1204 від 10.12.2022, яким позивача поновлено на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради з 11.03.2020.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді відповідно до ст. 236 КЗпП України з 15.07.2021 (наступного дня після проголошення судового рішення у справі № 460/5891/20) до 09.12.2021 (до дня, що передує прийняттю рішення про поновлення на посаді).

Водночас, згідно з пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

З комплексного аналізу вказаних норм вбачається, що згідно з чинним законодавством нарахування середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу проводиться шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців робочі дні на число робочих днів за цей період.

Поряд з цим, згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Судом встановлено, що період затримки виконання рішення становить 104 робочих днів (з 15.07.2021 по 09.12.2021), відповідно середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, який слід виплатити відповідачу за час затримки виконання рішення, складає 58 667 грн. 44 коп. (564 грн 11 коп. х 104 днів).

З наявної в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_1 слідує, що її заробітна плата за останні два місяці перед звільненням становила 9 025 грн. 71 коп., а середньоденна заробітна плата - 564 грн. 11 коп. Відтак, позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 15.07.2021 по 09.12.2021 у розмірі 58 667 грн. 44 коп.

Враховуючи викладене, Смизька селищна рада зобов`язана виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 15.07.2021 по 09.12.2021 у розмірі 58 667 грн. 44 коп., утримавши з нього при виплаті передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі до бюджету.

Мотивована оцінка аргументів сторін і висновки суду.

Предметом спору у даній справі є оцінка наявності підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Суд констатує, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді 10.12.2021 відповідно до рішення Смизької селищної ради № 1204 від 10.12.2021, тобто, виконання відповідачем постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі № 460/5891/20 про поновлення на посаді, відбулося не відразу після її проголошення, а лише 10.10.2021, що свідчить про затримку виконання судового рішення, тому суд погоджується з доводами позивача про наявність у неї права на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.07.2021 по 09.12.2021 на підставі ст. 236 КЗпП України.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що 25.10.2020 на території Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області відбулися вибори до місцевої ради, а 13.11.2020 набув повноважень новообраний селищний голова, за пропозицією якого був утворений новий виконавчий комітет до якого позивач не ввійшла, тому повноваження ОСОБА_1 мали б бути припинені при формування нового виконавчого комітету, з огляду на наступне.

Процедура виконання судового рішення не передбачає розгляд кандидатури незаконно звільненого працівника на виборну посаду за аналогічних підстав, які застосовуються під час його прийняття на роботу, а свідчить про виконання судового рішення, що не вимагає прояву волевиявлення членів сільської ради щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 , тому відповідач не був позбавлений можливості виконати рішення суду у справі № 460/5891/20 негайно після його проголошення та поновити позивача на посаді заступника селищного голови із наступним звільненням на підставах визначених законом, що у свою чергу забезпечить дотримання приписів ст. 129 Конституції України щодо обов`язковості виконання рішення суду.

Відповідно до п. 19 та п. 20 ч. 4, ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені законом, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів, видає розпорядження у межах своїх повноважень, а також несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Так, на переконання суду, в момент набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі № 460/5891/20 в частині скасування рішення Смизької селищної ради «Про діяльність заступника селищного голови ОСОБА_1 » № 187 від 10.03.202, яким було звільнено ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови, дане рішення припинило своє існування, тому будучи обізнаним про втрату законної сили цього рішення, селищний голова фактично повинен був видати відповідне розпорядження про його скасування та поновити ОСОБА_1 на посаді, на наступний день з моменту проголошення судового рішення, тому невиконання даного обов`язку головою селищної ради підтверджує факт невиконання Смизькою селищною радою, в особі її голови постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі № 460/5891/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради.

Відтак, доводи відповідача - Смизької селищної ради про те, що питання щодо поновлення позивача на посаді заступника селищного голови не були підтримані депутатами на пленарних засіданнях, суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні. Крім того, несвоєчасне поновлення позивача на посаді заступника селищного голови Смизької селищної ради, за умови утворення нового виконавчого комітету Смизької селищної ради, у який позивач не ввійшла після 25.10.2020, не може бути підставою для відмови у виплаті середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 15.07.2021 по 09.12.2021.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

За приписами п. 6 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Частиною другою статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як роз`яснено у пунктах 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач повинен зазначити у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Суд зазначає, що позивачем не доведено ту обставину, що у зв`язку з затримкою виконання рішення суду ій було заподіяно моральну шкоду, зокрема, не надано належних пояснень того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами підтверджується те, що дії відповідача негативно відобразились на стані її здоров`я та психоемоційному стані, як про це зазначає позивач, не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням шкоди, не зазначено, з яких міркувань позивач виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Сам лише факт порушення прав позивача та необхідність їх захисту не може слугувати виключною та самостійною підставою для стягнення моральної шкоди, у даному випадку позивач скористалася своїми правами та захистила їх у встановленому законом порядку, моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами, які відсутні у матеріалах справи, відтак суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Порушені права та інтереси позивача.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. У контексті спірних правовідносин, закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, тому протиправні дії відповідача щодо не виконання судового рішення в частині поновлення позивача на посаді призвели до порушення її майнових права та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

З огляду на встановлені обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати.

Частиною 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 12.01.2022, оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Відтак, на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Смизької селищної ради України судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 9, 73-79, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) до Смизької селищної ради (вул. Заводська, буд. 1 б, смт. Смига, Дубенський район, Рівненська область, 35680; ідентифікаційний код 04385391) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Смизької селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 460/5891/20 про поновлення на посаді ОСОБА_1 за період з 15.07.2021 по 09.12.2021 в розмірі 58 667 грн. 44 коп. (п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 44 (сорок чотири) коп. (сума вказана без урахування податків та зборів).

У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Смизької селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Смизька селищна рада (вул. Б.Хмельницького, 37,смт.Смига,Дубенський район, Рівненська область,35680, ЄДРПОУ/РНОКПП 04385391)

Повний текст рішення складений 01 квітня 2022 року

Суддя О.В. Поліщук