Справа № 380/1425/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року

справа №380/1425/22

провадження № П/380/1433/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши у письмовому провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними і скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (0421, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2д; ), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про скасування процесуального документа від 04.01.20202 №54334292, що постановлена старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.01.2022 №54334292, що постановлена старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.01.2022 державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем було винесено постанову про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №54334292, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017, яка видана Рудьковською О.С. Підставою для скасування вказаної постанови була постанова про перевірку. Крім цього, 04.01.2022 старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем для забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт коштів боржника від 04.01.2022 у ВП №54334292, якою накладено арешт на грошові кошти боржника від 04.01.20202 у ВП №54334292, якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Позивач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У ч. 5 ст. 12 вказаного закону визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку з встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Звертає увагу, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №54334292 було винесено 21.12.2017, а тому строк для виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка являється одним із видів виконавчого документа, збіг 21.12.2020. Вважає, що обули відсутні реальні підстави для поновлення виконавчого провадження №543342952 щодо стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105887,84 грн.

Позивач зазначив також, що повноваження щодо скасування постанови державного виконавця Законом надані лише начальнику відділу, якому був безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Причому зазначені дії здійснюються в процесі проведення перевірки під час оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця. Зазначив, що жодних скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017 не подавалось, а відтак були відсутні підстави для проведення перевірки щодо правомірності винесення відповідної постанови, а відтак і її скасування. Оскаржувану постанову виненсено старшим державним виконавцем Оболонського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук П.П., який не є керівником зазначеного відділу.

Крім цього, позивач вважає, що постанова про арешт коштів боржника від 04.01.2022 є похідною від постанови про скасування процесуального документа від 04.01.2022, яка підлягає скасуванню, а тому постанову про арешт коштів боржника також слід визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 24.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання.

Згідно ухвали про відкриття провадження відповідачу встановлено строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали скеровано відповідачу, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду від відповідача не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

01.02.2022 за вх. №8948 від представника позивача надійшли письмові пояснення. Звернув увагу, що перевірка законності проведення виконавчого провадження №54334292 здійснювалось 04.01.2022, проте саме виконавче провадження було завершено ще 21.12.2017 шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі постанови від 21.12.2017 у ВП №54334292. Тобто з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017 у ВП №54334292 до проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження минуло більше ніж 4 роки. Вважає, що проведення перевірки у виконавчому провадженні №54334292 було здійснено з порушенням принципу розумності строків, оскільки така проводилась із явним зволіканням аж через 4 роки після завершення виконавчого провадження. Крім цього, вказав, що оскільки постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №54334292 було винесено 21.12.2017, тому строк для виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка являється одним із видів виконавчого документа збіг 21.12.2020. На переконання представника позивача у відповідача були відсутні реальні підстави для поновлення виконавчого провадження №54334292 щодо стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 105887,84 грн. Вказав, що виносячи одноосібно постанову про скасування процесуального документа від 24.07.2019 та керуючись абзацом 4 частини 3 статті 74 Закону №1404-VIII, головним державним виконавцем порушено законодавчу встановлену процедуру скасування постанови державного виконавця.

З огляду на наведене просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.02.2022 витребувано у Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №54334292 та матеріали ВП №35271368.

17.02.2022 за вх. №2541ел від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Вказав, що відповідно до Інформаційної довідки про виконавче провадження №54334292 від 02.02.2022 вбачається, що було вчинено таку дію як скасування виконавчої дія від 21.12.2017 «Повернення ВД стягувачу п.2 ч. 1 ст. 37 (відсутність у боржника майна). У графі «Державний виконавець, яким проведено дію» вказано саме старшого державного виконавця Стужука П.П., в графі «Підстава» вказано скасовано на підставі постанови про перевірку, а в графі «Винесено постанову» зазначено Постанова про скасування документу. Відтак, із вище зазначених відомостей прямо випливає та належним чином підтверджується, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017 у виконавчому провадженні №54334292 скасовано саме старшим державним виконавцем Стужуком П.П.

03.03.2022 за вх. №3150ел від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.03.2022 за вх. №4214ел від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі, які стосуються виконавчого провадження №35271368 та виконавчого провадження №54334292.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач явки уповноваженого представника в засідання суду не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд ухвалив здійснювати розгляд справи на підставі зібраних доказів з огляду на строки визначені ст. 287 КАС України.

Протокольною ухвалою суду, занесену в протокол судового засідання від 31.03.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

На виконанні Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Київ перебувало виконавче провадження №54334292 про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_1 у розмірі 105887,84 грн.

Підставою для стягнення виконавчого збору стала постанова про стягнення виконавчого збору від 07.07.2017 у виконавчому провадженні №35271368.

22.01.2017 у виконавчому провадженні №54334292 головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Рудьковською Оленою Сергіївною було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2017.

21.12.2017 у виконавчому провадженні №54334292 головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Рудьковською Оленою Сергіївною винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до довідки від 22.12.2017 за вих. КНО-44.21/259, виданої Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за будь-якими договорами, включаючи кредитний договір №5901780 від 30.11.2017, погашена і станом на день видачі вказаної довідки будь-які зобов`язання ОСОБА_1 перед банком та будь-які претензії чи вимоги до ОСОБА_1 з боку банку відсутні та не будуть виникати у майбутньому.

Відповідно до Постанови про перевірку виконавчого провадження №54334292 від 04.01.2022, начальником Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Д. Слободчиком, за власною ініціативою проведено перевірку законності матеріалів виконавчого провадження №54334292 про стягнення виконавчого збору за результатами якої, встановлено, що державним виконавцем вжито не всі заходи примусового виконання спрямованих на виконання виконавчого документа, та керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачові від 21.12.2017.

04.01.2022 державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем винесено постанову ВП №54334292 від 04.01.2022 у виконавчому провадженні №54334292.

Зазначеною постановою скасовано Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017, яка видана ОСОБА_2 . Підставою для скасування вказаної постанови була постанова про перевірку від 04.01.2022.

04.01.2022 державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем винесено постанову ВП №54334292 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Виходячи з наявності підстав для скасування оскаржуваних постанов, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку станом на час винесення головним державним виконавцем постанови про скасування процесуального документу 04.01.2022 визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

При цьому, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У відповідності до положень пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частинами четвертою та п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову; повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа, у даному випадку постанови про стягнення виконавчого збору, яка являється один із видів виконавчого документа, збіг 21.12.2020.

Судом встановлено, що на виконанні у Оболонському РВ ДВС у м. Києві перебувало виконавче провадження №35271368 з примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» боргу у розмірі 1058878,42 грн на підставі виконавчого листа №2-984, виданого 09.11.2012 Оболонським районним судом міста Києва.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ВП №35271368 відкрито 16.11.2012.

07.07.2017 головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кудрявцевим Д.В. в рамках зазначеного виконавчого провадження прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Рудьковською О.С. 22.07.2017 ВП №54334292 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору 105887,84 грн. по виконанню постанови №35271368 видної 07.07.2017.

21.12.2017 головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. при примусовому виконанні постанови №35271368, виданої 07.07.2017, прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». У зазначеній постанові також вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 21.03.2018.

04.01.2021 головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком П.П. на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017.

Відповідно до вимог абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови про скасування процесуального документа) керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Абзацами 2, 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що у разі виявлення порушень законодавства про виконавче провадження, керівник вищого органу державної виконавчої служби виносить постанову у якій доручає начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести відповідні виконавчі дії.

У свою чергу, начальник відділу у разі виявлення порушень вимог законодавства має право своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, а також зобов`язати державного виконавця провести відповідні виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, державний виконавець не уповноважений законом самостійно приймати рішення щодо скасування іншої постанови.

Разом з тим, всупереч наведеному, постанова про скасування процесуального документа від 21.12.2017 винесена саме державним виконавцем, що суперечить положенням статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, зазначена постанова не містить посилань на те, що державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук П.П. є начальником Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який має право скасовувати своєю постановою інші постанови, не наведено встановлених в ході здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень обставин, які слугували підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017.

На думку суду, така постанова про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2017 винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», є протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Оскільки підставою для прийняття постанови про арешт коштів боржника від 04.01.2022 №54334292 слугувала протиправна постанова про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.12.2017, вказана постанова також підлягає скасуванню як похідна.

Одночасно, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, в ході розгляду справи не встановлено правомірність оскаржуваних постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (0421, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2д; ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про скасування процесуального документа від 04.01.20202 №54334292, що постановлена старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.01.2022 №54334292, що постановлена старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком Павлом Петровичем.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.