Справа № 380/24472/21
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якій просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Львівського Апеляційного суду № 0720/425/2020 від 06.07.2020 в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Львівського Апеляційного суду № 0720/425/2020 від 06.07.2020 починаючи з 19.02.2020 в розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що під час здійснення відповідачем перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 0720/425/2020 від 06.07.2020 виданої Львівським апеляційним судом застосовано відсоткове визначення у розмірі 50 % суддівської винагороди. Вказане зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою від 20.12.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (за вх. № 9466 від 02.02.2022), в якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 380/12226/20 вже було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з 19.02.2020 на підставі довідки № 0720/425/2020 від 06.07.2020 виданої Львівським апеляційним судом. Зазначив, що стаж роботи позивачки саме на посаді судді складає 13 років 10 місяців 06 днів, відтак розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлено у розмірі 50 %. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 8434 від 31.01.2022), в якій доводи відзиву спростувала з підстав, викладених у позовній заяві.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 16.12.2016 як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі № 1340/3857/18 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій задоволено повністю: визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 роботу в органах юстиції та призначення виплати ОСОБА_1 - судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 % від заробітної плати працюючого судді протиправними; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладену у листі від 13.08.2018 № 3286/Б-20/07.05-06 щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 86 відсотків суддівської винагороди; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити позивачці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 16.12.2016 в розмірі 86 % грошового утримання з врахуванням стажу 23 роки 10 місяців 16 днів без обмеження граничного розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 380/12226/20, яке набрало законної сили 26.03.2021, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Львівського апеляційного суду № 0720/425/2020 від 06.07.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

У свою чергу, на виконання вищезазначеного рішення суду відповідач здійснив перерахунок призначеного позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і застосував показник відсоткового співвідношення, передбачений частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), у розмірі 50%.

Не погоджуючись із розміром застосованого показника відсоткового співвідношення до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 08.07.2021.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 01.06.2021 № 1300-5305-8/48397 повідомило позивачку, про відсутність підстав для проведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у більшому відсотковому розмірі.

Позивачка вважає рішення Головного управління ПФУ у Львівській області щодо відмови їй в проведенні їй перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56 % протиправним та необґрунтованим, тому звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон № 1402-VIII.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону від 12.02.2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» та рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 встановлено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII, в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону № 1402-VIII, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 (Закон № 2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналіз вищевказаної норм, у взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-VІІІ «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15 грудня 1992 року (чинного на момент призначення позивача на посаду судді, далі - Закон №2862-XIІ) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

З даного питання висловлювалася Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону №1402-VІІІ зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді, висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом з тим, викладений висновок суду додатково підтверджується спільним листом голови Вищої ради правосуддя, в.о. голови Верховного Суду, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в.о. голови Ради суддів України, голови Державної судової адміністрації та ректора Національної школи суддів України від 05.11.2018 № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878.

Як слідує з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 05-30/134/16 від 15.12.2016 загальний розмір такого стажу позивачки становить 23 роки 10 місяців 16 днів, який включає такі періоди роботи:

- старший консультант управління юстиції у Львівській області з 25.01.1993 по 30.11.1997 (04 роки 10 місяців 05 днів);

- в. о. начальника відділу кадрів управління юстиції з 01.12.1997 по 22.11.1998 (00 років 11 місяців 21 день);

- начальник відділу кадрів управління юстиції з 23.11.1998 по 10.02.2003 (04 років 02 місяців 17 днів);

- суддя Миколаївського районного суду Львівської області з 11.02.2003 по 15.01.2012 (08 років 11 місяців 05 днів);

- суддя Апеляційного суду Львівської області з 17.01.2012 по 15.12.2016 (04 роки 10 місяців 28 днів).

Вказаний стаж позивачки підтверджується також поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 23 від 16.12.2016.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що стаж роботи позивачки, який давав їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 23 роки 10 місяців 16 днів, однак при здійсненні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховано лише 13 років 10 місяців 06 днів, тобто стаж роботи, який дає право на відставку враховано не у повному обсязі.

Відтак, як вже встановлено судом зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Під час розгляду даної справи судом з`ясовано, що відповідачем на виконання рішення суду у справі № 380/12226/20 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, який обраховано в розмірі 50 % від грошового утримання діючого судді .

При цьому, у листі та у відзиві представник відповідача посилається на положення ст. 142 Закону України №1402-VIII, якими зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин, до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Таке право позивача підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 380/12226/20, яке набрало законної сили 26.03.2021.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, ст. 142 Закону №1402-VIII установлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, на переконання суду, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково, з різних законів.

А тому, з урахуванням вказаних вище приписів ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивача має складати 56 %, з яких 50 % за 20 років на посаді судді та 6 % - за 3 роки (понад 20 років), тобто два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді.

При цьому суд зазначає, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII (50 і більше) не призводить до порушення ст. 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання позивача, визначеного на підставі норм Закону № 1402-VIII, є більшим, ніж розмір його довічного грошового утримання, визначеного на підставі Закону від 07.07.2010 № 2453-VI.

Отже, з урахуванням вказаних вище приписів ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання позивачки має складати 56 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тому суд вважає, що відповідачем при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 протиправно застосовано її відсоткове значення у розмірі 50 %.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення таких у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, сума сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення з 19.02.2020 перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Львівського Апеляційного суду № 0720/425/2020 від 06.07.2020 в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м.Львів вул.Митрополита Андрея 10; ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Львівського Апеляційного суду № 0720/425/2020 від 06.07.2020, починаючи з 19.02.2020, в розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м.Львів вул.Митрополита Андрея 10; ) 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Желік О.М