Справа № 260/374/22
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2022 року м. Ужгород№ 260/374/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханової З.Б. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , 27 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , 27 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивує тим, що оскільки з ним в день звільнення 03 вересня 2021 року з військової служби не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, яке йому було перераховано тільки 30 грудня 2021 року, тобто через 117 днів, а тому він має право на середній заробіток за весь час затримки цих коштів, що він і просить стягнути з відповідача в судовому порядку.
У Відзиві відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні суми був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні. Позивач, наказ начальника 27 прикордонного загону від 03 вересня 2021 року №450-ОС «Про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_2 » не оскаржував і відповідно спору на момент виключення із списків частини не існувало.
Також просить суд звернути увагу на копію виписки Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» від 19.01.2022 року про зарахування коштів, яку додано Позивачем до Позовної заяви. В даній виписці чітко можна простежити, що після зарахування коштів військовою частиною НОМЕР_1 , баланс на рахунку становить 329 863, 36 грн. Цей факт свідчить про те, що затримка з виплатою грошових коштів з боку військової частини НОМЕР_1 , жодних майнових втрат для Позивача не завдала, оскільки на його платоспроможність це ніяк не вплинуло. Крім того з врахуванням практики Великої Палати Верховного Суду, зокрема у справі № 761/9584/15-ц, зазначає, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом в органах Державної прикордонної служби України .
Наказом начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03 вересня 2021 року №450- ОС ОСОБА_1 було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 03 вересня 2021 року .
Перед звільненням ОСОБА_1 звернувся із рапортом стосовно нарахування та виплати йому грошової компенсації вартості за не отримане речове майно
27 прикордонним загоном лише 30 грудня 2021 року виплачено йому заборгованість компенсації за неотримане речове майно при звільненні в сумі 79923,36 грн., що підтверджено випискою Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" від 19.01.2022 року про зарахування коштів.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У відповідності до ст.9-1 Закону № 2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 жовтня 2016 року N 1132 затверджено Інструкцію про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, яка визначає організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів (далі - військовослужбовці), ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби в мирний час та особливий період.
Метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців, ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби у військовій та спеціальній формі одягу, теплих та постільних речах, захисному спорядженні, предметах індивідуального захисту, тканинах, знаках розрізнення військовослужбовців, санітарно-господарському, культурно-просвітницькому майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні.
Постановою КМУ від 16 березня 2016 р. № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, в тому числі звільнення з військової служби .
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні № 821/1083/17 від 26.02.2020 вказала наступне:
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи:
-розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором,
-період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості,
- а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника,
інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,
співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.
З врахуванням встановлених судом обставин, вищевказаних висновків Верховного Суду суд дійшов висновку, що в даній справі предметом спору є відшкодування, на яке має право позивач у звязку з невчасною виплатою йому в дань звільнення грошовою компенсацією за речове майно на відміну від предмету спору, який переглядав у вищевказаних справах Верховний Суд, де спірні відносини стосувалися невчасної виплати заробітної плати. Отже, правова природа грошової компенсації за речове майно та індексації або заробітної плати є різна, і звідси наявна різна оцінка майнових втрат , яких позивачі зазнають внаслідок їх невиплати.
Статтею 117 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби в Збройних Силах України (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію за неотримане речове майно) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.
Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими військовослужбовцем, а відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум не врегульовано, необхідно прийти до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в Державній прикордонній службі України.
За правилами статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Вказані доводи, щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 01.03.2018 у справі № 806/1899/17, від 29.03.2018 у справі № 815/1767/17, від 19.04.2018 у справі № 803/1210/2018 щодо не проведення розрахунку при звільненні з публічної служби.
Отже, виходячи із вищезазначеного, за період з 03.09.2021 по день фактичного розрахунку (30.12.2021) 27 прикордонний загін зобов`язаний нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , компенсацію за затримку розрахунку при звільненні - середній заробіток за весь період затримки обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).
Так, п. 2 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно архівної відомості заробітна плата позивача складає: липень 2021 року - 20884,03 ; серпень 2021 року -20884,03 грн =41768.06. Кількість днів, липень-31, серпень 2021 року.= 29. , а отже середньоденна заробітна плата складає- 41768,06 /60 =696,13 грн. , звідки середня заробітна плата з час затримки виплати грошової компенсації за неотримане складає: 117 днів х 696,13=81447,21 грн.
Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми ( висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі N 6-113цс16).

Всього позивачу при звільненні було нараховано 428 765,86 грн.
Згідно виписки з банківського рахунку - сума компенсації за неотримане речове майно склала 79923,36 грн., а отже вся сума при звільненні позивача становить 508 695,22 грн.
Отже ,у цій справі загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав 508695 гривень, з яких: грошове забезпечення 428765,86 гривень (84,3 %) та компенсація за неотримане речове майно 79923,36 гривень (15,7 %).
Виходячи з принципу пропорційності, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь гривень як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (15,7 % від 81447,21 )=12787.21 грн. Вказана позиція суду та порядок розрахунку узгоджується з висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, зробленими ним 30 листопада 2020 року у справі 480/3105/19.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) до 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( , 89600, Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Недецеї, 45) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) , в день виключення зі списків частини (03.09.2021) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

3.Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )(ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ,( НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 03.09.2021 по 30. 12.2021 року в розмірі 12 787,21 ( дванадцять тисяч сімсот вісімдесят сім ) гривень 21 коп.

4. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова