Справа № 420/17553/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби, які виразились у відмові ОСОБА_1 нарахувати та виплатити за період з 01 грудня 2015 року по 27 червня 2020 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін дія розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців ) - січень 2008 року та березень 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Подільський прикордонний загін Державної прикордонної служби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 27 червня 2020 року індексацію грошового забезпечення, з урахуванням сплаченої суми індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року та березень 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі по позовною заявою ОСОБА_1 до Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії шляхом зобов`язання Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби подати у строк 30 (тридцять) днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період з 2015 року по 27.06.2021 року проходив службу в Подільському прикордонному загоні Державної прикордонної служби. Водночас в період з 01.12.2015 року по 27.06.2020 року нарахування йому індексації грошового забезпечення здійснювалося не в повному обсязі, а саме без застосування місяців для обчислення індексу споживчих цін дія розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців ) - січень 2008 року та березень 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 28.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, передбачене ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

16.11.2021 року від Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби до суду надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та зазначає, що за період з 01.04.2015 року по 28.02.2018 року позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 3021,44 грн. При цьому відповідач зазначає, що з 29.06.2016 року у позивача збільшився посадовий оклад з 565,00 грн. до 760,00 грн. внаслідок переведення на вищу посаду, а саме з посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія 2 відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника 1 групи молодших інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів цього ж відділу, (витяг з наказу начальника 2 прикордонного загону про перепризначення від 29.06.2016 року № 137-ос), з огляду на що до 01 березня 2018 року військовою частиною НОМЕР_1 (2 прикордонний загін) ОСОБА_1 базовий місяць для обчислення індексації був визначений червень 2016 року.

Щодо виплати позивачу індексації за період з 01 березня 2018 року по липень 2020 року відповідач зазначив, що вона нараховувалась та виплачувалась із урахуванням базового місяця березень 2018 року, що підтверджується довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення та картками грошового забезпечення.

29.09.2021 року та 02.02.2022 року провадження у справі №420/17553/21 було зупинено на підставі п. 6 ч. 2 ст. 236 КАС та в подальшому було поновлено судом відповідно поновлено 07.12.2021 року та 30.03.2022 року.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 04 квітня 2015 року по 27 червня 2020 року проходив військову службу в Подільському прикордонному загоні Державної прикордонної служби.

Відповідно до витягу із наказу начальника 2 прикордонного загону (І категорії) Південного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 29.06.2016 року №137-ос старшого сержанта ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія 2 відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б) було призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника 1 групи молодших інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип Б).

При цьому, як вбачається з матеріалів адміністративної справи №420

17553/21 до 29.06.2016 року посадовий оклад позивача становив 565,00 грн., а з 29.06.2016 року - 760,00 грн.

Згідно витягу із наказу начальника 2 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.06.2020 року №144-ос прапорщика ОСОБА_1 з 27.06.2020 року було виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення.

При цьому з матеріалів справи, вбачається, що позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2015 року по 30.06.2016 року у розмірі 432,49 грн. (базовий місяць квітень 2015 року); за період з червня 2016 року по лютий 2018 року у розмірі 3021,44 грн. (базовий місяць червень 2016 року); за період з 01.03.2018 року по 29.06.2020 року у розмірі 3278,64 грн. (базовий місяць березень 2018 року).

16.08.2021 року представник позивача звернулась до начальника 2 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 27 червня 2020 року з урахуванням базових місяців січня 2008 року та березня 2018 року.

01.09.2021 року Подільський прикордонний загін Державної прикордонної служби листом №11/Д-60 повідомив позивачу, що ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2015 року по лютий 2018 року було нараховано в сумі 3021,44 грн. та встановленим порядком перераховано через АТ «Ощадбанк» з урахуванням податків. Виплата індексації за період з березня 2018 року по липень 2020 року проводилась щомісяця разом з виплатою грошового забезпечення.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, а саме щодо нарахуванням відповідачем індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 27 червня 2020 року без урахування базових місяців - січень 2008 року та березень 2018 року, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на нього та надані до справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Згідно статей 1 та 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 ЗУ №2017-III визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Суд зауважує, що предметом позову даної адміністративної справи є дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити року індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 27 червня 2020 року із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін дія розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців ) - січень 2008 року та березень 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ із змінами (далі ЗУ №1282-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч. 2 ст. 6 Закону №1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця) врегульовано п.5 Порядку №1078.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку №1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 29 січня 2014 року №36, які діяли до 01.12.2015 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Відповідно до п. 5 Порядку №1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013, яка застосовується з 01.12.2015 року) було встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз норми пункту 5 Порядку №1078 дозволяє прийти до висновку, що до 01.12.2015 року будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації. Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання лише тарифних окладів працівника.

Редакція ж вказаної норми, яка діє з 01.12.2015 року, покладає обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовців) на підприємства, установи, організації у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації з урахуванням базового місяця, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання тарифних ставок (окладів).

Тобто, лише з 01.12.2015 року на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів).

Також для встановлення порядку визначення базового місяця для нарахування індексації необхідно проаналізувати наступні норми Порядку №1078.

Пунктом 10-2 Порядку №1078 (в редакції, яка діє з 01.12.2015 року) передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Вказаною нормою Порядок №1078 був доповнений постановою КМ України від 13 червня 2012 року №526 та яка діяла з 21.06.2012 року до 01.12.2015 року в такій редакції: "Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації."

Аналіз вказаних редакцій пункту 10-2 Порядку №1078 свідчить про те, що до 01.12.2015 року за працівником при його переведенні на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведенні на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість зберігалася сума індексації, але тільки за умови, якщо збільшення заробітної плати є меншим від суми індексації за відповідний місяць; в іншому випадку - місяць збільшення заробітної плати стає новим базовим; після 01.12.2015 року - для новоприйнятих та переведених працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник, тобто після прийняття на службу або переміщення по службі має визначатися новий базовий місяць для обрахування індексації після підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Зазначене свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від його просування по службі.

Аналогічна правова позиція була висловлена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постановах від 02 лютого 2022 року по справі №400/4946/21, від 03.07.2020 року по справі №420/1373/20, від 18.02.2021 року по справі №420/2748/20.

Так з матеріалів справи, вбачається, що відповідно до витягу із наказу начальника 2 прикордонного загону (І категорії) Південного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 29.06.2016 року №137-ос старшого сержанта ОСОБА_1 з посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія 2 відділення інспекторів відділу прикордонної служби «Кодима» III категорії (тип Б) було призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника 1 групи молодших інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів відділу прикордонної служби «Кодима» III категорії (тип Б).

При цьому, з відомостей щодо змін посадового окладу ОСОБА_1 за період з квітня 2015 року по червень 2020 року вбачається, що в червні 2016 року посадовий оклад позивача було збільшено з 565,00 грн. до 760,00 грн.

За таких умов, з урахуванням п.5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 29.06.2016 року по 01.03.2018 року має бути липень 2016 року (місяць, наступний за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою) , а не січень 2008 року, як про це зазначає представник позивача.

Водночас суд зауважує, що питання правильності визначення відповідачем базового місця за календарний період з 29.06.2016 року по 01.03.2018 року, а саме червня 2016 року, а не липня 2016 року не є предметом розгляду даної адміністративної справи, а тому суд не надає правової оцінки діям відповідача щодо визначення ОСОБА_1 базовим місяцем у зазначеному періоді червень 2016 року замість липень 2016 року.

При цьому підстав для визначення позивачу базовим місяцем у вказаному періоді січень 2008 року судом з вищевикладених підстав не вбачається, а тому в задоволені позовних вимог позивача в цій частині слід відмовити.

Щодо індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.12.2015 року по червень 2016 року (до збільшення у позивача розміру посадового окладу) суд зауважує наступне.

Так абзацом 1 п. 3 постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 передбачено, що:

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Слід зазначити, що вказані дії по відношенню до військовослужбовців вчинено шляхом прийняття постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, та яка набрала чинності з 01.03.2018 року.

За таких умов, в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року встановлення індексу споживчих цін за 1 або 100% із прив`язкою до підвищення посадових окладів по відношенню до військовослужбовців стало неможливим, оскільки застосування п.5 Порядку №1078 в редакції постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з фактом такого підвищення, яке мало відбутися після 01.12.2015 року.

Доводи позивача, що базовим місяцем для періоду з грудня 2015 року по лютий 2018 року є січень 2008 року обґрунтовуються фактом прийняття постанови Кабміну України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 року №1294, якою з 01.01.2008 року затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка діяла до дати набрання чинності постанови №704.

Суд вважає дані доводи позивача помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п. 5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить засадам дії правових норм в часі.

При цьому абзацом 2 п.3 постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 визначено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (Офіційний вісник України, 2003 рік, №29, ст.1471).

Разом з тим, дію абз. 2 п. 3 Постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з абз.1 даного пункту, яким установлено, зокрема, міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати).

Водночас нові розміри посадових окладів військовослужбовців було встановлено лише Постановою №704, починаючи з березня 2018 року.

Разом з тим, неможливість встановлення індексу споживчих цін згідно нового правового регулювання через затримку прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №704, якою затверджено нові посадові оклади військовослужбовців, в тому числі позивачу, не має створювати для останнього негативних наслідків щодо неможливості отримання належної йому індексації грошового забезпечення.

На думку суду, належний обрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців в період з 01.12.2015 року по 29.06.2016 року (по день збільшення у позивача посадового окладу внаслідок переведення на іншу посаду) можливо забезпечити шляхом застосування останнього базового місяця, який по відношенню до конкретної особи було встановлено згідно абз.1 п.5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015 року.

Аналогічну правову позицію було неодноразово висловлено П`ятим апеляційним адміністративним судом у постановах від 17 листопада 2021 року по справі №420/7927/21, від 02 листопада 2021 року по справі №420/7923/21, від 20 вересня 2021 року по справі №400/1118/21, від 28 вересня 2021 року по справі №400/601/21, від 25 травня 2021 року по справі № 420/6563/20.

Так як вбачається з матеріалів адміністративної справи, останнім базовим місяцем, який по відношенню до ОСОБА_1 було встановлено згідно абз.1 п.5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015 року, є квітень 2015 року. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано базовий місяць квітень 2015 року до календарного періоду виплати індексації позивачу з 01.12.2015 року по 29.06.2016 року.

Щодо індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.03.2018 року по 29.06.2020 року суд зауважує наступне.

Так, 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України було прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом четвертим цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Відтак, березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача. Вказана обставина сторонами у справі не заперечується.

Згідно із абзацом другим пункту п`ятого Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Таким чином лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) було перевищено, отже у позивача виникає право на індексацію заробітної плати. При цьому оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір грошового забезпечення, передбаченого для посади позивача після підвищення посадового окладу зріс на 2410,00 грн. (з 760,00 до 3170,00 грн.), а сума індексації, яка була виплачена позивачу за лютий 2018 року становить - 338,30 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що сума індексації з березня 2018 року не перевищує суму зростання грошового доходу у вигляді оплати праці (грошового забезпечення) позивача, з огляду на що його позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення є безпідставними.

Аналогічну правову позицію було висловлено П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 04 лютого 2022 року по справі №400/5597/20.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що відповідачем доведено, що Подільський прикордонний загон Державної прикордонної служби України при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 27 червня 2020 року діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення, а тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Разом з тим суд вважає безпідставними твердження відповідача у відзиві на позовну заяву щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст.122 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

В той же час, положеннями ч. 2 ст. 233 Кодексу Законів про працю (далі КЗпП) України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці» (справа №1-13/2013), аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення, Конституційний Суд України виходив з того, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Конституційний Суд зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року №108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на викладене суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та щодо застосування до спірних правовідносин положень ст.122 КАС України, оскільки позовна заява містить вимоги про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а вони відносяться до вимог щодо порушення законодавства про оплату праці та відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України не обмежуються будь-яким строком звернення працівника до суду.

Даний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.12.2019 року по справі №825/812/17.

Верховним Судом зазначено що в силу частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011року №3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби (66300, Одеська область, м.Подільськ, вул. Армійська, 21) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.