Справа № 120/13891/21-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 березня 2022 р. Справа № 120/13891/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Вінницької окружної прокуратури (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Позовна заява подана представником адвокатом Проценко Ю.Л.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2.

05.07.2021, як зазначено у позові, позивач звернувся до Генерального прокурора Венедиктової І.В. із заявою щодо невиконання Державною казначейською службою України судового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 у справі №127/24903/20. Дане звернення в подальшому було скеровано до Вінницької окружної прокуратури.

На думку позивача, відповідач не здійснив належної перевірку фактів, наведених у його зверненні, а тому за захистом своїх прав та інтересів вирішив звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами ч. 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою від 28.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідно до вказаної ухвали суду позивача звільнено від сплати судового збору та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи - відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

22.11.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Свою позицію мотивує тим, що 30.07.2021 до Вінницької окружної прокуратури за належністю надійшло звернення засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 від 05.07.2021 щодо невиконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 у справі №127/24903/20 про стягнення з Державної казначейської служби України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь моральної шкоди в розмірі 4000 грн. В межах повноважень вказане звернення розглянуто належним чином та 11.08.2021 засудженому до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 надано письмову відповідь про відсутність підстав для внесення документів прокурорського реагування. Оскільки Вінницька окружна прокуратура не наділена повноваженнями проводити перевірки у Державній казначейській службі України, вносити документи реагування, визнавати неправомірними її дії щодо невиконання рішення суду, то, на переконання відповідача, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими. Крім того, як зазначає відповідач, під час опитування ОСОБА_1 встановлено, що виконавчий лист у справі № 127/24903/20 для виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 ним до органів Казначейства не пред`являвся.

29.11.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій з поданим відзивом відповідача сторона позивача не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що відповідач, не провівши належної перевірки звернення позивача у відповіді від 11.08.2021 вих. № 50-20-21, вказав, що підстав для внесення документів прокурорського реагування не встановлено.

Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив таке.

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 ОСОБА_1 засуджено до довічного позбавлення волі. Місцем відбування призначеного покарання є державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

05.07.2021 позивач звернувся до Генерального прокурора Венедиктової І.В. із заявою щодо невиконання Державною казначейською службою України судового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 у справі № 127/24903/20. Дане звернення було скеровано на адресу Вінницької обласної прокуратури. В свою чергу Вінницька обласна прокуратура листом від 28.07.2021 за вих. № 09/2-2646-10 скерувала дане звернення на адресу Вінницької окружної прокуратури.

11.08.2021 за результатами розгляду вказаного звернення Вінницька окружна прокуратура листом за вих. №50-20-21 повідомила ОСОБА_1 , що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 постановлено стягнути з державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" лише частину судового збору, моральну шкоду у розмірі 4000 грн стягнуто з Державної казначейської служби України, тобто державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не є суб`єктом виконання рішення в частині відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене, як зазначено ОСОБА_1 , підстав для внесення документів прокурорського реагування не встановлено.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неналежного проведення повної та об`єктивної перевірки звернення позивача від 05.07.2021 а також невстановлення порушення його (позивача) законних прав діями Державної казначейської служби України, позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Питання забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

Так, частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу положень статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 4 Закону № 393/96-ВР визначено рішення, дії (бездіяльність), які можуть бути оскаржені. Так, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно статті 5 Закону № 393/96-ВР письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Водночас за змістом статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07.02.2008 №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Також статтею 20 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Системний аналіз наведених норм засвідчує, що чинним законодавством закріплений обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян надати належну та обґрунтовану відповідь на звернення громадян у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

В свою чергу, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань), в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. У випадку, якщо питання порушені у зверненні не входять до повноважень того органу, якому воно адресоване, таке звернення в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав таке звернення.

При цьому розгляд звернення має відбуватися із дотриманням прав громадянина під час розгляду заяви чи скарги, визначених статтею 18 Закону № 393/96-ВР.

Позивач ОСОБА_1 є засудженим до довічного позбавлення волі та відбуває покарання у державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

Частиною третьою статті 63 Конституції України визначено, що засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 за № 2823/5, засуджені мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Вони реєструються в канцелярії установи виконання покарань і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам.

За приписами абзацу четвертого пункту першого розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань щодо пропозицій, заяв та скарг, адресованих до державних органів, громадських організацій та посадовим особам, з питань, які не входять до їхніх повноважень, особі, що їх подала, рекомендується їх переадресовувати за належністю.

Адміністрація установ виконання покарань має забезпечити виконання вимог Закону України "Про звернення громадян" (абз. 12 п.1 розділ ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань).

Оцінюючи достовірність та повноту наданої позивачеві листом від 11.08.2021 відповіді, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень Конституції України прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції, а також функцію нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, - до набрання чинності законом про створення подвійної системи регулярних пенітенціарних інспекцій.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону України "Про прокуратуру" письмові вказівки прокурора щодо додержання встановлених законодавством порядку та умов тримання осіб у місцях, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, а також письмові вказівки прокурора, надані іншими органами, що виконують судові рішення у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення, є обов`язковими і підлягають негайному виконанню.

За диспозицією ст. 382 Кримінального кодексу України невиконання судового рішення полягає у навмисному невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Ті самі дії, вчинені службовою особою.

Тобто доказуванню у цьому випадку підлягає факт бездіяльності, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання рішення суду, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість його виконати.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 у справі № 127/24903/20 суб`єктом виконання рішення у частині сплати судового збору є державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)", тоді як виконання рішення щодо відшкодування моральної шкоди покладено на Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. В свою чергу, відповідачем було роз`яснено засудженому ОСОБА_1 , що державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не є суб`єктом виконання вищевказаного рішення в частині відшкодування моральної шкоди.

Суд зауважує, що Вінницька окружна прокуратура зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, які не наділяють її повноваженнями вносити документи реагування, проводити перевірки у Державній казначейській службі України. Прокуратура України не може втручатися у діяльність інших органів та установ, у випадках, що не передбачені законодавством.

Суд також зазначає, що механізм виконання рішень про стягнення коштів Державного бюджету передбачено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 385 (далі - Порядок.).

Відповідно до пункту 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств , установ, організацій).

Відповідно до матеріалів справи засуджений ОСОБА_1 10.11.2021 надав прокурору пояснення, що виконавчий лист у справі № 127/24903/20 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь моральної шкоди в розмірі 4000 тисячі гривень, завданої внаслідок тримання засудженого в умовах, що принижують його гідність та у зв`язку з поводженням, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, останній отримав 04.11.2021 та йому роз`яснено порядок стягнення коштів з державного бюджету за судовим рішенням. На час отримання пояснення встановлено, що засудженим виконавчий лист до органів Казначейства не пред`являвся.

Вищевикладене дає підстави суду для висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного проведення повної та об`єктивної перевірки звернення позивача від 05.07.2021 а також невстановлення порушення його (позивача) законних прав діями Державної казначейської служби України. Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести повну та об`єктивну перевірку дій Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2021 у справі № 127/24903/20, то суд зазначає, що така вимога має безпосередній взаємозв`язок із вимогою про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, є похідною від першої (основної) позовної вимоги, а тому також не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце відбування покарання: Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", місцезнаходження установи: вул. Брацлавська, 2, м. Вінниця, 21001)

Відповідач: Вінницька окружна прокуратура (місцезнаходження: пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21011)

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович