Справа № 457/359/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 457/359/21 пров. № А/857/4197/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів : Носа С.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання: Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Гринди Романа Михайловича на рішення Трускавецького міського суду Львівської області (ухвалене головуючим-суддею Грицьківим В.Т., час ухвалення судового рішення 12 год 42 хв у м. Трускавці, дата складання повного тексту судового рішення не вказана) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області (за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області) про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

18.03.2021 адвокат Гринда Р.М. звернувся до адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.06.2019, прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - ВПВР УДВС) Пушкар І.Є. в межах виконавчого провадження №52329305.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.06.20921 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача Гринда Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - №1404-VIII) є невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без його участі, а не надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. Зазначає, що виконання рішення суду передбачає не лише нарахування пенсії але і виконання зобов`язання у формі проведення відповідних виплат. При цьому, виконання рішень судів про стягнення коштів не передбачають обов`язкової участі боржника. Зазначає, що у випадку невиконання рішення суду про виплату пенсій, виконавча служба мала б у примусовому порядку стягнути відповідні суми пенсії у встановленому законом порядку, зокрема, здійснити відповідні дії на виконання рішення в порядку передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Поданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу, судом апеляційної інстанції не взято до уваги, оскільки такий не відповідає встановленим ч.5 ст.304 КАС України вимогам.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що на виконанні у ВПВР УДВС перебувало виконавче провадження №52329305 з примусового виконання виконавчого листа №2а/1324-131/11, виданого 17.09.2012 Трускавецьким міським судом на виконання постанови цього суду від 27.05.2011 по справі №2-а/1324-131/11, якою було зобов`язано Дрогобицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії відповідно до положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.02.2011, виходячи з мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням нарахованої та виплаченої пенсії.

26.09.2016 державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного ВПВР УДВС було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

За невиконання без поважних причин рішення суду, яким боржника Головне управління ПФУ у Львівської області (далі - ГУ ПФУ) зобов`язано вчинити певні дії, постановою державного виконавця від 16.08.2017 на боржника було накладено штраф та зобов`язано протягом десяти робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за його умисне невиконання.

11.04.2017 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі, що становить 10200,00 грн, оскільки боржником рішення суду не було виконано. При цьому, у відділі ДВС відсутнє підтвердження виконання боржником рішення суду, а також відсутня будь-яка інформація поважності таких причин його невиконання.

Державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області було скеровано в Дрогобицький ВП ГУ НП У Львівській області повідомлення (подання) про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України та у подальшому матеріали були скеровані у Трускавецький ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області за територіальністю.

У відповідь на скерований державним виконавцем запит від 22.03.2019, слідчим Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області було повідомлено про те, що СВ Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000431 від 19.07.2017.

Постановою заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника ВПВР УДВС №33 від 24.10.2018 виконавче провадження №52329305 з примусового виконання вище вказаного документу передано на виконання до ВПВР УДВС.

06.06.2019 державним виконавцем ВПВР УДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вважаючи оспорювану постанову протиправною, представник позивача Гринда Р.М. звернувся до адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем при виконанні постанови Трускавецького міського суду Львівської області від 27.05.2011 по справі №2-а/1324-131/11 правильно застосовано ч.3 ст. 63 Закону №1404-VIII, оскільки таку не можливо виконати без участі боржника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон №1404-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

За визначенням, наведеним у п.1 ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п.1 ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (п.1 ч.3, 4 ст.18 Закону №1404-VIII).

За змістом п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII).

Частиною третьою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч.1 ст.41 Закону №1404-VIII).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних відносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем надано підтвердження про те, що Трускавецьким ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №00000431 від 19.07.2017, відкрите за поданням старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Дідик В.О. щодо невиконання рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27.05.2011 по справі №2-а-1324-131/11.

Також, судом першої інстанції правильно було зазначено, що 19.09.2019 Трускавецький міський суд Львівської області ухвалив рішення у справі за позовом Дрогобицького об`єднаного УПФУ у Львівській області до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Львівської області (за участі третьої особи ОСОБА_1 ) про скасування постанови державного виконавця від 11.04.2017 №ВП 52329305 про накладення штрафу, яким відмовив позивачу у задоволенні позову. Даним рішенням, яке набрало законної сили, встановлено та доводиться той факт, що виконати постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.05.2011 року по справі № 2-а-1324-131/11 боржник повинен особисто.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, у відповідача були наявні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.

Не виконання відповідачем вимоги суду про надання інформації про вчинені дії та (або) прийняті боржником рішення, спрямовані на виконання судового рішення, з урахуванням наявних по справі доказів, в цілому не спростовують висновків суду першої інстанції про правомірність оспорюваної постанови.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Гринди Романа Михайловича залишити без задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 24 червня 2021 року по справі №457/359/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 29.03.2022