Справа № 280/10936/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 лютого 2022 року Справа № 280/10936/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; )

про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), підписаний електронно-цифровим підписом представника - адвоката Марцих Ярослава Олександровича (далі - представник), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якого представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років позивачу;

- зобов`язати відповідача призначати та виплачувати пенсію за вислугу років у відповідності до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2018-2020 рр., а саме 9118,81 грн.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 09.02.1994 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує на те, що 08.09.2021 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник освіти із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, (2018-2020 рр., а саме 9118,81 грн.). Проте, листом відповідача їй було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугою років встановлюється окремим громадянам, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугою років після досягнення пенсійного віку законодавством не передбачено. Оскільки до настання віку, що дає право на пенсію за віком, позивач не скористалась цим правом, то право на призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутнє. Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернулася до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін та проведення судового засідання. Витребувано від відповідача належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 07.12.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№72297), в якому зазначає, що права на призначення пенсії за вислугу років після настання пенсійного віку у позивача немає. Крім того, зазначає, що оскільки позивачу вже була обчислена пенсія відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідача відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки при перерахунку пенсії, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсії. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , з 09.02.1994 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи. В червні 2015 року позивача на підставі її заяви від 03.06.2015 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У листопаді 2019 року позивача було переведено на пенсію по інвалідності на підставі її заяви від 06.11.2019. Відповідачем зараховано страховий стаж позивача в розмірі 29 років 11 місяців 23 дні.

08.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник освіти із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, (2018-2020 рр., а саме 9118,81 грн.).

Повідомленням від 23.09.2021 №13574-12848/К-02/8-0800/21 позивача сповіщено про те, що відділом обслуговування громадян №7 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянута заява позивача від 08.09.2021. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугою років встановлюється окремим громадянам, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугою років після досягнення пенсійного віку законодавством не передбачено. Оскільки до настання віку, що дає право на пенсію за віком, позивач не скористалась цим правом, то право на призначення пенсії за вислугу років у позивача відсутнє.

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача та з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статей 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Положення статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачають, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

При цьому, наведена норма не містить положення стосовно можливості призначення пенсії за вислугу років виключно до досягнення особою загального пенсійного віку, як про це стверджує відповідач.

Статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти.

Пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На момент звернення за призначенням пенсії за вислугу років позивачу виповнилося 64 роки та вона має необхідний страховий стаж та спеціальний стаж роботи в галузі освіти.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням! інтернаціонального обов`язку.

Як зазначено вище, причиною відмови в призначенні пенсії за вислугу років стало твердження відповідача, що у відповідності до положень статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається лише до досягнення особою пенсійного віку.

Суд критично оцінює таке твердження відповідача, оскільки, як зазначено вище, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пенсія за вислугою років - це спеціальна пенсія для конкретного кола осіб, а загально визначена пенсія для всіх категорій осіб - пенсія за віком.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсія за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Законодавством не передбачено обмеження права на пенсію за вислугу років після досягнення віку, який дає право на пенсію за віком.

Позивач відноситься до конкретного кола осіб, то вона має всі умови для призначення спеціального виду пенсії. Раніше своє право на призначення пенсії за вислугою років позивач не використала.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до статті 52 та пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи питання щодо дати, з якої має бути призначена пенсія за вислугу років, суд зазначає, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років 08.09.2021, то пенсія за вислугу років позивачу має бути призначена саме з цієї дати, тобто з 08.09.2021.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2018-2020 рр., а саме 9118,81 грн.) суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, у відповідності до статті 1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років (стаття 2 Закону №1788-ХІІ).

З набранням чинності 01.01.2004 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», частина положень Закону №1788-ХІІ не втратили свою силу, а були більш деталізовані та адаптовані до нових умов, а саме що стосуються механізму функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, нарахування, перерахунку та виплат пенсій.

В свою чергу, в статті 9 Закон №1058-IV чітко визначено перелік видів пенсійних виплат, що призначаються відповідно до цього закону, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Оскільки в наведеній статті не передбачено, що пенсія за вислугою років, призначається відповідно до вказаного закону, слід дійти висновку, що така пенсія призначається саме за Законом №1788-ХІІ.

Окрім цього, відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058- IV, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV визначено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Як зазначалося вище, пенсія по інвалідності, яку отримує позивач, була призначена саме відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» №1058-IV.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст наведених норм свідчить на користь того, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону №1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Суд звертає увагу на те, що частина третя статті 45 Закону №1058-IV, на яку посилається відповідач, регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. При цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Поряд із цим, суд зауважує, що у спірних правовідносинах мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Натомість позивач має право саме на призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за вислугу років).

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 по справі №577/2576/17 (876/5312/17) року щодо особливостей призначення пенсій згідно законів №1058-IV та №1788-ХІІ.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що розмір пенсії позивача за вислугу років має розраховуватися із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за три календарні роки, що передують року звернення, а саме за 2018-2020 роки.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В той же час, повноваження щодо здійснення обрахунку пенсії та складових формули, визначеною частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» покладено на органи Пенсійного фонду України, суд не наділений повноваженнями обраховувати суму показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, зазначену позивачем, з огляду на що вказані позивачем у прохальній частині позову суми підлягають обрахунку відповідачем при проведенні обчислення пенсії позивачу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позов належить задовольнити частково.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 2 групи. З огляду на це, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 243, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2018-2020 роки), починаючи з 08.09.2021.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23.02.2022.

Суддя М.С. Лазаренко