Справа № 385/80/22
Суддя: Венгрин М. В.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 385/80/22
Провадження № 2-а/385/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді - Венгрина М. В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи) в залі суду в м. Гайворон адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови серії БАА №893818 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач оскаржила постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. В обгрунтування покликалась на те, що в постанові поліцейський обмежився лише описом скоєного нею на його думку правопорушення без належної мотивації, оцінки обставин, без зазначення будь-яких допустимих та належних доказів на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення. Вважає, що оскаржувана нею постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме описання змісту правопорушення не є належним доказом вчинення такого. Зазначила, що не доведено обставин які б свідчили про наявність в її діях ознак вчинення адміністративного правопорушення, а отже відсутність складу правопорушень через відсутність суб`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення. Просила постанову від 08.01.2022 серії БАА № 893818 скасувати.

Відповідач Департамент патрульної поліції у поданому відзиві покликався на те, що ДПП не є належним відповідачем, оскільки оскаржувана постанова винесена працівником СРПП ВП №1 (м. Гайворон), який безпосередньо підпорядковується ГУ НП в Кіровоградській області.

Відповідач ГУ НП в Кіровоградській області у подану відзиві вказав, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, та необґрунтованими, оскільки нею не надано суду необхідних належних та допустимих доказів в підтвердження викладених в позовній заяві обставин.

Ухвалою від 24.01.2022 ОСОБА_1 поновлено за її заявою строк звернення до адміністративного суду, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи та залучено у справі співвідповідача - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Ухвалою від 15.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 29.03.2022 продовжено розгляд справи.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч. 5 ст. 262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.01.2022 інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області Кучмарем О. В. винесено постанову серії БАА №893818 про накладення на позивачку адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 20400,00 грн.

При цьому, в постанові вказано, що 08.01.2022 о 01 год 00 хв в м. Гайворон по вул. В. Стуса ОСОБА_1 , яка була позбавлена права керування транспортними засобами 29.10.2021 на 1 рік постановою Гайворонського районного суду, керувала автомобілем RENAULT DUSTER номерний знак НОМЕР_1 та не була пристебнута ременем безпеки, при зміні напрямку руху на повороті із вул. Гайворонська на вул. В. Стуса не увімкнула показника повороту відповідного напрямку, з забрудненими номерними знаками, внаслідок чого вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Однак, суд вважає вказану постанову такою, що частково не відповідає вимогам закону (неправомірною), частково є необґрунтованою та частково підлягає скасуванню з наступних підстав.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відтак, суд відхиляє дані зазначені у постанові, щодо того, що 08.01.2022 о 01 год 00 хв позивачка ОСОБА_1 при керуванні автомобілем RENAULT DUSTER номерний знак НОМЕР_1 була не пристебнутою ременем безпеки, при зміні напрямку руху повороті із вул. Гайворонська на вул. В. Стуса не увімкнула показника повороту відповідного напрямку, з забрудненими номерними знаки, внаслідок чого вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки при винесенні постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема відсутні посилання на відеодокази, повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до ст. 77 КАС України Законом України № 1914-IX від 30.11.2021 внесено зміни та додано абзац другий частини другої статті 77, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд констатує, що відповідачем на виконання зазначеного вище положення Закону не було додано жодного документу чи матеріалу, які могли б бути використані в якості доказу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в такій поліцейський щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122КУпАП обмежився лише описом правопорушень без належної мотивації, оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачкою адміністративних правопорушень.

В поданих відзивах відповідачі не навели посилання на будь-які докази, які б свідчили про вчинення позивачкою вказаних порушень правил дорожнього руху, таких доказів суду не надали, тобто не довели правомірність оскаржуваної постанови в цій частині.

Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній.

Однак в частині вчинення ОСОБА_1 порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП суд вважає постанову такою що скасуванню не підлягає.

Такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

В постанові про адміністративне правопорушення БАА № 893818 від 08.01.2022 поліцейським СРПП зокрема зазначено, що 08.01.2022 о 01 год 00 хв в м. Гайворон по вул. В. Стуса ОСОБА_1 , яка була позбавлена права керування транспортними засобами 29.10.2021 на 1 рік постановою Гайворонського районного суду, керувала автомобілем RENAULT DUSTER номерний знак НОМЕР_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статті 2 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно з імперативними положеннями частини четвертої статті 9 КАС України, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Верховний Суд в постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 817/1269/17 дійшов висновку про те, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує, в першу чергу тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, а також з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

З метою реалізації закріпленого в ст. 2 та 9 КАС України принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі судом в канцелярії суду було отримано копію постанови Гайворонського районного суду від 28.10.2021 в справі № 385/1342/21 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили, та зважаючи на те, що згідно її змісту ОСОБА_1 в судовому засіданні надавала пояснення, така була з застосованим стягненням ознайомлена.

Отже, станом на 08.01.2022 ОСОБА_1 була особою, позбавленою права керування всіма видами транспортних засобів.

Щодо помилкового зазначення поліцейським в оскаржуваній постанові дати постанови за ч. 1 ст. 130 КУпАП 29 замість 28.10.2022, суд вважає таке опискою, яка не спростовує факту та позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Факт керування 08.01.2022 ОСОБА_1 автомобілем RENAULT DUSTER номерний знак НОМЕР_1 в позовній заяві нею не заперечується. Тобто вона не заперечує, не спростовує того факту, що 08.01.2022 о 01:00 год керувала автомобілем будучи позбавленою права керування таким.

При цьому суд наголошує, що згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того як вбачається з копії оскаржуваної постанови - така була прийнята поліцейським о 01 год 15 хв 08.01.2022 та вручена ОСОБА_1 під власноручний підпис і надалі нею долучена до адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткову протиправність оскаржуваної постанови та вважає, що дану постанову слід скасувати в частині, закривши в цій частині справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, підстав для скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 4 ст. 126 КУпАП та накладення у зв`язку з цим на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу передбаченого санкцією даної статті в розмірі 20400 грн слід відмовити.

Крім того, слід зазначити, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Верховний Суд в постанові ВС КАС від 21 грудня 2018 року у справі № 803/1252/17 підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тому, враховуючи, що оскаржувану постанову складено інспектором СРПП ВП №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, суд приходить до висновку, що Департамент патрульної поліції не є належним відповідачем, а тому в задоволенні позову до цього відповідача слід відмовити. Водночас, належним відповідачем є ГУНП в Кіровоградській області.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, ) задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 893818 від 08.01.2022 інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кучмара О. В. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В решті позову до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - відмовити.

Встановити, що постановою БАА № 893818 від 08.01.2022 інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кучмара О. В. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20400,00 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М. В. Венгрин

Дата документа 29.03.2022