Справа № 460/12702/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/12702/21 пров. № А/857/407/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМ-ІНСТАЛ» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року (суддя першої інстанції Друзенко Н.В., м. Рівне)

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АРМ-ІНСТАЛ» (далі ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області), Державної податкової служби України (далі ДПС України) про визнання протиправними і скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 22 червня 2021 року № 2786560/42775851, від 24 червня 2021 року № 2797282/42775851, якими ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» відмовлено у реєстрації податкових накладних від 29 квітня 2021 року № 6 та від 29 квітня 2021 року № 5 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні від 29 квітня 2021 року №№ 5, 6 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подання.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації: від 22 червня 2021 року № 2786560/42775851 про відмову у реєстрації податкової накладної від 29 квітня 2021 року № 6 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 24 червня 2021 року № 2797282/42775851 про відмову у реєстрації податкової накладної від 29 квітня 2021 року № 5 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» податкові накладні від 29 квітня 2021 року № 5 та від 29 квітня 2021 року № 6 датою їх подання. Стягнуто на користь ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору: в сумі 2270,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області та в сумі 2270,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної податкової служби України.

У позовній заяві позивач повідомила, що докази надання правничої допомоги та оплати клієнтом наданої правничої допомоги будуть подані протягом п`яти днів після винесення судом рішення у цій справі.

25.11.2021 ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10200 гривень.

Заява мотивована тим, що при прийнятті рішення судом не вирішено питання стягнення на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року заяву ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено повністю. Стягнуто на користь ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» судові витрати по сплаті витрат на правничу допомогу в сумі 5250,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області та в сумі 5250,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної податкової служби України.

Не погодившись із додатковим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Рівненській області. Просить скасувати оскаржене додаткове рішення 26.11.3021 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення понесених витрат на правничу допомогу. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу 10500,00 грн. є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг. Обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції не відповідає критерію реальності таких витрат.

Судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно із нормами частин першої, третьої-п`ятої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

За приписами пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застереження про необхідність компенсації вартості витрат на правову допомогу було здійснене позивачем в позовній заяві.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2019 по справі № 826/15063/18, згідно яких, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 19.01.2021, рахунок від 19.08.2021, платіжне доручення №176 від 26.08.2021, виписку по особовому рахунку з 12.11.2021 по 12.11.2021 Адвокатського об`єднання «Юридичний дім «Захист», звіт про надану професійну правничу допомогу від 25.11.2021.

Згідно вказаних документів Адвокатське об`єднання «Юридичний дім «Захист» надало послуги ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.01.2021 вартістю 10500 грн.

Як видно зі звіту про надану професійну правничу допомогу від 25.11.2021 Адвокатським об`єднанням виокремлено, зокрема:

проведення зустрічі із клієнтом та обговорено суть спору, обговорення правової позиції по справі та способів вирішення спору (1 год. роботи адвоката);

опрацювання пакету наданих клієнтом документів, що стосуються оскаржуваних рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Рівненській області про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22 червня 2021 року № 2786560/42775851, від 24 червня 2021 року № 2797282/42775851 (2,5 год. роботи адвоката);

опрацювання законодавства, що регулює спірні правовідносини та суть спору (2 год. роботи адвоката);

підготовлення позовної заяви (2 год. роботи адвоката).

Вартість вказаних вище послуг адвоката становить 10500,00 грн (пункт 4.1. договору про надання правової допомоги б/н від 19 серпня 2021 року).

Оплата за надані послуги підтверджено рахунком № 19/08 від 19 серпня 2021 року, платіжним дорученням № 176 від 26 серпня 2021 року на суму 5500,00 грн та випискою по особовому рахунку Адвокатського об`єднання «Юридичний дім «Захист», згідно з якою 12 листопада 2021 року ТОВ «АРМ-ІНСТАЛ» перерахувало на рахунок адвокатського об`єднання згідно з рахунком № 19/08 від 19 серпня 2021 року кошти в сумі 5000,00 грн.

Дослідивши надані докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що в кожному із перерахованих документів міститься детальний опис усіх наданих послуг саме у цій справі, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати кожну надану послугу та прослідкувати взаємний зв`язок із даними спором.

Вказані докази є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі.

Однак, з огляду на предмет спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в сумі 10500,00 грн є неспівмірною та завищеною.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, перелічивши надані позивачем докази у підтвердження витрат на правничу допомогу та зазначаючи про наявність цих документів в матеріалах справи, не надав повної оцінки цим документам на предмет їх належності, допустимості та достатності щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, не досліджував обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зазначений в тому числі в акті наданих послуг (правової допомоги), складність та якість складених документів, співмірність розміру витрат витраченому адвокатом часу, ціні позову.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зустріч з клієнтом не є окремою правовою послугою.

Також опрацювання пакету наданих клієнтом документів та опрацювання законодавства, що регулює спірні правовідносини та суть спору є однією і тією ж дією.

При цьому час для підготовки адміністративного позову та додатків до нього, на переконання суду апеляційної інстанції, є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Також суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачами вказаної заяви про стягнення витрат на правничу допомогу із копіями документів на підтвердження витрат.

Отже, відповідачі були позбавлені можливості висловити свою думку щодо обґрунтованості поданої заяви і заявити на цій стадії про зменшення заявленої до стягнення суми.

При визначенні розміру витрат, що підлягають відшкодуванню на користь позивача, апеляційний суд враховує, що дана справа не є складною, підготовка позовної заяви та обґрунтування правової позиції позивача не потребувало витрачання великої кількості часу.

Більше того, суд апеляційної інстанції відзначає, що представник позивача участі у судових засіданнях не приймав, так як дана адміністративна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності (малозначна справа). У вказаній категорії справ є значна стала судова практика.

Також колегія суддів зазначає, що позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви та інших документів у даній справі вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає співмірним розмір відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 гривень, який є доведеним, документально обґрунтованим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково та змінити додаткове рішення в частині суми стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції, зазначивши таку суму витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн. (по 1500 грн. з кожного відповідача).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року в частині суми стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції змінити, зазначивши суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню, в сумі 3000 (три тисячі) грн. (по 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. з Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар