Справа № 160/15080/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/15080/21

головуючий суддя І інстанції Златін С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 року в адміністративній справі №160/15080/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Південрибхолод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Південрибхолод» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України , в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність ДПС України щодо не списання податкового боргу позивача з орендної плати з юридичних осіб у сумі 69 377,84 грн., який виник у період з 30.03.2014 року по 30.01.2015 рік та з ПДВ у сумі 1728,75 грн., який виник 30.03.2014 року;

- зобов`язати ДПС України списати податковий борг позивача з орендної плати з юридичних осіб у сумі 69 377,84 грн., який виник у період з 30.03.2014 року по 30.01.2015 рік та з ПДВ у сумі 1728,75 грн., який виник 30.03.2014 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Південрибхолод» було задоволено.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області списати податковий боргу позивача з орендної плати з юридичних осіб у сумі 69377.84 грн., який виник у період з 30.03.2014 року по 30.01.2015 рік та з ПДВ у сумі 1728.75 грн., який виник 30.03.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що нарахування податкового боргу було здійснено у відповідності з приписами податкового законодавства, а правові підстави для його списання відсутні.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, у період з 25.10.2004 року по 25.03.2015 року місцезнаходженням позивача було АР Крим.

26.03.2015 року позивач змінив своє місцезнаходження на місто Дніпро.

Згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів, станом на 26.02.2021 року за позивачем обліковується податковий боргу, а саме: з орендної плати з юридичних осіб у сумі 69337.84 грн, який виник у період з 30.03.2014 року по 30.01.2015 року та з ПДВ у сумі 1728.75 грн., який виник 30.03.2014 року.

25.01.2021 року позивач звернувся до ДПС України з заявою, в якій просив списати наведену заборгованість та поновити показники стану його розрахунків у вигляді відсутності податкового боргу.

Листом ДПС України від 26.02.2021 року № 4617/6/99-00-13-04-06 в задоволенні наведеної заяви було відмовлено з огляду на відсутність відповідних правових підстав.

Не погодившись з наведеними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з характеру спірних правовідносин, обґрунтованим є зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області списати податковий боргу позивача з орендної плати з юридичних осіб у сумі 69377.84 грн., який виник у період з 30.03.2014 року по 30.01.2015 рік та з ПДВ у сумі 1728.75 грн., який виник 30.03.2014 року.

Суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, виходить з наступного.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» будь-якій юридичній особі - резиденту України, яка змінює (змінила) своє місцезнаходження з тимчасово окупованої території на іншу територію України:

а) списується податковий борг, суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань за будь-якими податками (зборами, обов`язковими платежами), що виникли з моменту тимчасової окупації.

До платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, починаючи з 1 числа місяця, на який припадає початок тимчасової окупації, не застосовуються фінансові санкції, штрафні санкції та пеня за порушення порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти сплати сум податків і зборів, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577, у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Аналіз положень вищезазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що списання податкового боргу здійснюється на підставі заяви платника податку, поданого до відповідного органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Однак, як було встановлено судом апеляційної інстанції, заява про списання податкового боргу позивача, останнім до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не подавалась.

При цьому, звернення позивача з наведеною заявою позивача до ДПС України не є належним, в розумінні наведених правових приписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.08.2019 року, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, з огляду на вказані правові приписи та характер спірних правовідносин (зобов`язання Головне управління ДПС у Дніпропетровській області списати податковий боргу позивача), звернення позивача з даним позовом, за відсутності звернення до податкового органу в якому останній перебуває на обліку та відмови у вчиненні відповідних дій останнім, є передчасним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 року в адміністративній справі №160/15080/21 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Південрибхолод» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.Є. Чередниченко