Справа № 600/4815/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4815/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в м. Києві у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги рокiв та до стажу служби в поліції (від 18.06.2021 № Ф-374/125/26/01-2021);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в м. Києвi здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 , до календарної вислуги рокiв, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 06.03.2002 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за 1 рiк служби; з 14.07.2014 по 12.09.2014 - з розрахунку 3 мiсяцi за 1 місяць служби;

- зобов`язати Головне управління поліції в м. Києвi здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 , стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної вiдпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за періоди: з 06.03.2002 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за 1 рiк служби; з 14.07.2014 по 12.09.2014 - з розрахунку 3 мiсяцi за 1 місяць служби та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням перiоду пiльгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України " Про Національну поліцію".

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відмова відповідача у зарахуванні пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції є протиправною з огляду на те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Позивач також зазначає, що відповідач у наказі про звільнення не вказав інформацію про вислугу років для виходу на пенсію, чим порушив наказ МВС України №1235 від 23.11.2016 "Про затвердження Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції". Оскільки відповідно до п.10 зазначеного Порядку визначено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Вважає, що Головне управління Національної поліції в м. Києвi зобов`язано здійснити перерахунок та зарахувати йому до календарної вислуги рокiв, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 06.03.2002 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за 1 рiк служби; з 14.07.2014 по 12.09.2014 - з розрахунку 3 мiсяцi за 1 місяць служби та зарахувати до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної вiдпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за періоди: з 06.03.2002 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за 1 рiк служби; з 14.07.2014 по 12.09.2014 - з розрахунку 3 мiсяцi за 1 місяць служби.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача письмові докази, що стосуються предмету спору.

Про відкриття провадження у справі відповідача повідомлено шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідача ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 витребувано з Головного управління Національної поліції в м. Києві письмові докази, що стосуються предмету спору.

Вказану ухвалу надіслано відповідачу на офіційну електронну адресу, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 заяву відповідача задоволено. Продовжено процесуальний строк Головному управлінню Національної поліції в м. Києві встановлений ухвалою суду про витребування доказів від 29.12.2021 на 5 днів з часу одержання вказаної ухвали.

Вказану ухвалу надіслано на адресу відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.02.2022 заяву відповідача задоволено. Продовжено Головному управлінню Національної поліції у м. Києві процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження доводів, викладених у ньому - на 5 днів з часу одержання вказаної ухвали.

Ухвалу суду від 07.02.2022 надіслано відповідачу на його офіційну електронну адресу разом з ухвалою про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач правом, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з посиланням на відповідні докази та норми права, до суду не надав.

Водночас, в матеріалах справи містяться докази, надані відповідачем на виконання ухвали суду від 29.12.2021 про витребування доказів.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Згідно послужного списку ОСОБА_1 перебував на наступних посадах:

03.10.2001 - 06.03.2002 - курсант. Чернівецьке училище, професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Чернівецькій області;

06.03.2002 - 16.08.2004 - міліціонер. Оперативний взвод окремої роти швидкого реагування "Беркут" УМВС України в Чернівецькій області;

16.08.2004 - 22.08.2005 - міліціонер. Оперативний взвод окремої роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області;

22.08.2005 - 23.01.2007 - міліціонер. Оперативний взвод роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області;

23.01.2007 - 01.11.2007 - інспектор-черговий. Чергова частина роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області;

01.11.2007 - 10.07.2008 - оперуповноважений. Відділення швидкого реагування відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області;

10.07.2008 - 11.06.2010 - оперуповноважений. Відділення швидкого реагування відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області;

11.06.2010 - 27.07.2011 - оперуповноважений. Відділення швидкого реагування відділу швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області;

27.07.2011 - 26.12.2014 - оперуповноважений. Відділ швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області;

26.12.2014 - 06.11.2015 - старший оперуповноважений. Відділ швидкого реагування "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області;

07.11.2015 - 03.11.2016 - старший оперуповноважений. Відділ швидкого реагування Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області;

03.11.2016 - 16.01.2017 - оперуповноважений. Відділ швидкого реагування Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області;

16.01.2017 - 15.06.2017 - заступник начальника управління - начальник відділу. Відділ проведення спеціальних операцій управління "Корпус оперативно- раптової дії" ГУНП в Чернівецькій області;

15.06.2017 - 22.03.2019 - заступник начальника управління - начальник відділу. Відділ оперативного реагування управління "Корпус оперативно-раптової дії" ГУНП в Чернівецькій області;

22.03.2019 - 19.12.2019 - заступник начальника управління - начальник відділу. Відділ оперативного реагування управління "Корпус оперативно-раптової дії" ГУНП в Чернівецькій області;

19.12.2019-15.02.2021 - інспектор-штурмовик. 1-й відділ з проведення спеціальних операцій (штурмовий) управління "Корпус оперативно-раптової дії" Головного управління Національної поліції у м. Києві. (а.с. 21-23, 63 - 78).

З матеріалів справи видно, що на підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.12.2019 № 1453 о/с, з 19.12.2019 позивача призначено на посаду інспектором - штурмовиком 1-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмовий) управління "Корпус оперативно-раптової дії", з посадовим окладом 2600 грн, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу за спеціальним званням та надбавку за стаж роботи в поліції (а.с. 61).

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 169 о/с від 15.02.2021 позивач звільнений з 15.02.2021 за п.7 (за власним бажанням) за ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" зі служби в поліції, у званні підполковника поліції, з посади інспектора-штурмовика 1-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмовий) управління "Корпус оперативно-раптової дії", встановивши щомісячну премію за лютий 2021 року в розмірі 133,971 відсотка. Стаж роботи в поліції на день звільнення складає 21 рік 02 місяці 06 днів, у календарному обчисленні - 21 рік 02 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 08 місяців 11 днів, для виплати одноразової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 21 рік 02 місяці 06 днів (а.с. 26, 62).

14.05.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою, в якій просив провести перерахунок вислуги років та внести зміни в наказ №169 о/с від 15.02.2021 про його звільнення, вказавши повну вислугу, в тому числі пільгову вислугу за весь період служби, включивши її в календарну для виходу на пенсію (а.с. 24).

За результатами розгляду заяви, 18.06.2021 відповідач направив на адресу позивача листа за вих. № Ф-374/125/26/01-2021, в якому повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку вислуги років та внесення змін до наказу.

Зокрема, відповідач зазначив, що на день звільнення зі служби в поліції його стаж складав 21 рік 02 місяці 06 днів, у календарному обчисленні - 21 рік 02 місяці 06 днів, а у пільговому обчисленні - 28 років 08 місяців 11 днів (а.с. 25).

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально- виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду (п. "б" ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до п."а" ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 Закону № 2262-ХІІ).

До вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

З аналізу наведених норм права вбачається, що Законом № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (ст. 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (ст. 17).

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17-2 Закону № 2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 17-2 Закону № 2262-ХІІ перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393).

Абзацом 3 пункту 1 Порядку №393 (в редакції чинній в період з 09.07.2009 по 22.06.2015) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з абз.9 пп."в" пункт 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ "Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України" та наказу МВС України від 14 листопада 2007 року № 431 "Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби", затвердженого в Міністерстві юстиції України 05 грудня 2007 року за № 1350/14617 (в редакцій на час проходження позивачем служби), період роботи позивача в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ обчислювався з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Аналіз наведених правових норм у поєднанні з положеннями Порядку №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України встановлено від 17.07.1992 №393

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № № 2262-ХІІ.

Дослідженням Витягу з послужного списку архівної особової справи та послужного списку судом встановлено, що позивач в період з 01.11.2007 по 06.11.2015 працював на посадах віднесених до Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 14.11.2007 № 431.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що період з 01.11.2007 по 06.11.2015 проходження позивачем служби на посадах визначених вказаним порядком підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії відповідно до пункту 3 Порядку №393 з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку що до календарної вислуги років, яка дає право на призначення йому пенсії, підлягає зарахуванню вислуга в пільговому обчисленні, сформована за період з 01.11.2007 по 06.11.2015.

З урахуванням наведеного, право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ визначаються за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Стосовно зарахування пільгового стажу за час участі в бойових діях в зоні АТО, суд зазначає, що згідно з пп."а" п.3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Дослідження довідки від 24.03.2015 № 10/1338 встановлено, що позивач в період з 14.07.2014 по 12.09.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області (а.с. 13).

Згідно довідки Дзержинського міськвідділу ГУМВС України в Донецькій області від 11.09.2014 № 12438, в період з 14.07.2014 по 12.09.2014 позивач перебував у розпорядженні в ГУ МВС в Донецькій області з подальшою дислокацією у містах Слов`янськ, Краматорськ, Дружівка, Костянтинівка, Дзержинськ Донецької області, де приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, визначеної Законом України "Про боротьбу з тероризмом" (а.с. 11).

Окрім того, за результатами періоду відрядження позивача в зону АТО, ним отримано статус "учасник бойових дій", що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 16).

З матеріалів справи видно, що вказаний вище період не відображений відповідачем у послужному списку позивача та не зараховано до його вислуги у пільговому обчисленні.

Водночас, виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, суд вважає, що період перебування на службі в АТО повинен зараховуватись до календарної вислуги позивача в пільговому обчисленні.

Таким чином, період з 14.07.2014 по 12.09.2014 зараховується на пільгових умовах один місяць за три місяці часу проходження служби відповідно до пп."а" п. 3 Порядку №393.

Стосовно зарахування пільгового обчислення стажу служби в підрозділах МОП "Беркут" до календарної вислуги років, суд зазначає наступне.

Так, згідно з пп."в" п.3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць за півтора місяця час проходження служби, у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справи України від 13.03.2012 № 198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.03.2012 за № 464/20777, затверджено Перелік посад рядового і начальницького складу підрозділів міліції особливого призначення "Беркут", час проходження служби на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах (один місяць служби за півтора місяця).

Як підтверджено Витягом з послужного списку архівної особової справи та послужним списком, у період з 06.03.2002 по 01.11.2007 позивач працював на посадах в підрозділі роти міліції особливого призначення "Беркут" при УМВС України в Чернівецькій області.

Отже, у період з 06.03.2002 по 01.11.2007 позивач працював на посадах віднесених до Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 13.03.2012 № 198.

Відтак, у позивача є право на зарахування до календарної вислуги років, яке дає право на призначення пенсії, наявної в нього вислуги в пільговому обчисленні в період з 06.03.2002 по 01.11.2007 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.

З огляду на наведене, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги рокiв та до стажу служби в поліції.

Тому суд, визнає протиправним рішення відповідача, оформлене листом від 18.06.2021 № Ф-374/125/26/01-2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи висновок суду про протиправність рішення відповідача, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до переконання, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні за період з 06.03.2002 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за 1 рiк служби; з 14.07.2014 по 12.09.2014 - з розрахунку 3 мiсяцi за 1 місяць служби.

Відповідач відзив на позовну заяву без поважних причин до суду не надав, правами передбаченими ст. ст. 159 та 162 КАС України, не скористався.

Частиною 4 ст. 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведену норму процесуального права, суд кваліфікує неподання відповідачем, суб`єктом владних повноважень, відзиву на позов без поважних причин, як визнання позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню з урахуванням вказаних вище висновків суду.

Стосовно вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні, суд зазначає наступне.

З огляду на дослідженні судом матеріали справи суд констатує, що ні у запиті представника позивача, ні у заяві позивача не було зазначено про будь-які вимоги щодо встановлення надбавок та надання відпусток, відтак відповідачем не вчинялося будь-яких протиправних дій по відношенню до позивача у цій частині. Спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду в даній справі, виникли у зв`язку із відмовою у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у позивача вислуги в пільговому обчисленні. Відтак, така позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат позивача.

Стосовно розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до доданих до позову доказів позивач, за наслідками розгляду адміністративної справи очікує понесення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження понесення судових витрат, представник позивача подав до суду наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 17.04.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Саламандиком А.І.; попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи від 21.09.2021

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до ч. 3,4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Адвокатом Саламандиком А.І. надано суду договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) та первинні документи (попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи), які підтверджують надання ним послуг правової допомоги позивачу. Однак, на підтвердження оплати наданих послуг представником позивача не надано жодного доказу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що документальних підтверджень оплати позивачем послуг правничої допомоги (платіжних доручень, актів виконаних робіт/наданих послуг тощо), згідно договору про надання правової допомоги суду не надано.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243 - 246 та 255 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції у м. Києві, оформлене листом від 18.06.2021 № Ф-374/125/26/01-2021.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, наявної у нього вислуги в пільговому обчисленні за період з 06.03.2002 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за 1 рiк служби; з 14.07.2014 по 12.09.2014 - з розрахунку 3 мiсяцi за 1 місяць служби.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирівська, 15, м. Київ, ).

Суддя В.К. Левицький