Справа № 560/19567/21
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області:

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 978,48 грн за 2018 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 2193,44 грн за 2019 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 2275,11 грн за 2020 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 7326,04 грн за 2018 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 16414,73 грн за 2019 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 17034,09 грн за 2020 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 46375,23 грн за 2019 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 48101,98 грн за 2020 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 від 19.04.2021 на суму 57884,30 грн за 2020 рік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що об`єкти нерухомого майна, на площу яких нараховані податкові зобов`язання, належать до будівель промисловості, що з урахуванням статусу позивача як суб`єкта господарювання та здійснення ним діяльності з виробництва тари з пластмас свідчить про звільнення таких об`єктів нерухомості від оподаткування.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що позивачем не було надано контролюючому органу документів, які б підтверджували належність спірних нежитлових приміщень до будівель промисловості, а також доказів використання ОСОБА_1 цих приміщень як суб`єктом підприємницької діяльності у власній господарській діяльності. Підкреслює, що до 05.12.2021 основним видом діяльності позивача була роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, тобто діяльність, що перебуває поза межами виробничої.

Окремо з посиланням на позиції Верховного Суду, на які звертав увагу й позивач, вказував на закріплені в податковому законодавстві вичерпні необхідні умови, з якими пов`язується звільнення від оподаткування, а саме - використання об`єктів нерухомості за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

У відповіді на відзив позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що власником приміщень ОСОБА_1 є з 2012 року, цільове призначення приміщень внаслідок об`єднання їх у цілісний майновий комплекс не змінилося, відповідачем не враховано у відзиві на позов різні редакції Податкового кодексу України щодо спірних правовідносин, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується належність приміщень до будівель промисловості та використання їх ОСОБА_1 для виробничих потреб, зміна основного виду діяльності не може свідчити про те, що останнім виготовлення тари з пластмас не здійснювалося, факт неподання звітності за формою №20-ОПП не може свідчить про невикористання будівель промисловості за цільовим призначенням.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

На адресу ОСОБА_1 надійшли прийняті Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 13.10.2021 податкові повідомлення-рішення про донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості:

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 978,48 грн за 2018 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 2193,44 грн за 2019 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 2275,11 грн за 2020 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 7326,04 грн за 2018 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 16414,73 грн за 2019 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 17034,09 грн за 2020 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 46375,23 грн за 2019 рік;

- форми «Ф» № 0-2230 на суму 48101,98 грн за 2020 рік.

Крім того, 19.04.2021 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-2230 від 19.04.2021 про донарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на суму 57884,30 грн за 2020 рік.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 ст. 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Підпункт «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Вирішуючи питання про правозастосування цієї норми, Верховний Суд у постановах від 15.05.2018 у справі 806/2676/17 та у справі 806/2461/17, а також у постанові від 13.11.2018 року у справі № 820/417/17 прийшов до таких висновків.

Системне тлумачення пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є, зокрема, те, що така умова як зв`язок об`єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами «е» та «і», на відміну від пункту «є». Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

Буквальний аналіз пункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як «будівлі промисловості промислових підприємств». При цьому законодавець використав прислівник «зокрема», який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб`єкта власності.

В силу пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Відповідно до п. 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 - «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 - «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 - «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 - «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 - «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 - «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Говорячи про промислове підприємство, необхідно зауважити, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала це поняття.

Відповідно до ДК 009:2010 економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Промисловість у розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об`єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Положеннями статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство, це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

На підставі викладеного Верховний Суд в указаних постановах дійшов до висновку, що застосування пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

У подальшому, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 вирішив частково відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 806/2676/17 про те, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов - наявності будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств, та сформулював новий правовий висновок, відповідно до якого застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим як суб`єкт господарювання виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 25.12.1995, основним видом діяльності якого є виробництво тари з пластмас.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належать:

- нежитлова будівля цеху по фасуванню соняшникової олії площею 2222,1 кв. м по АДРЕСА_1 (витяг про державну реєстрацію прав від 18.12.2012 №36803529, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 серії НОМЕР_1 );

- нежитлова будівля складу овочесховища на 5 (п`ять) боксів загальною площею 2 674 кв. м по АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу від 10.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №1236, витяг з державного реєстру правочинів від 10.12.2012 №12259595, витяг про державну реєстрацію прав від 17.12.2012 №36785868);

- нежитлова будівля - ціла будівля складу посуду (цегляна), загальною площею 786,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу від 22.06.2016, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №448, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2016 №62126700);

- нежитлова будівля - ціла будівля майстерні (цегляна) загальною площею 105,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 (договір купівлі-продажу від 22.06.2016, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №449, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2016 №62130662).

Згідно відомостей інформаційних довідок-характеристик від 29.09.2021 №445, №446, №447 та №448, виданих Приватним підприємством «Проект БТІ», указані об`єкти нерухомості належать до будівель промисловості, клас 1251.

При цьому посилання контролюючого органу на те, що станом на 04.01.2021 ОСОБА_1 не було надано будь-яких підтверджуючих документів щодо належності згаданих нежитлових приміщень до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125 Класифікатор) судом оцінюється критично, оскільки будь-яких доказів направлення Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області запиту на адресу позивача щодо цих будівель матеріали справи не містять.

У свою чергу, вказані приміщення, як свідчать матеріали справи, зокрема, схема лінії розливу ЛР-6х1000, паспорт, технічний опис та інструкція з експлуатації цієї лінії, техніко-експлуатаційної документації етикеткової машини «Темп-6000», висновки Державної санітарно-епідеміологічної експертизи, екземпляри готової продукції та етикетки, використовуються ОСОБА_1 для виробництва етикеток та виготовлення виробів з пластмас для пакування товарів.

Твердження Головного управління ДПС у Хмельницькій області про те, що протягом 2018-2020 років ОСОБА_1 отримував дохід лише від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що, на переконання відповідача, підтверджується відомостями декларацій платника єдиного податку за відповідні періоди, судом оцінюється критично. Так, чинним податковим законодавством не передбачено обмежень щодо обрання виду господарської діяльності суб`єкта підприємництва. Крім того, із змісту наданих відповідачем відомостей з ІТС «Податковий блок» щодо ОСОБА_1 у розрізі видів його діяльності вбачається, що, починаючи з 21.11.2014, одним з видів його діяльності визначено «Пакування» (КВЕД 82.92).

З приводу посилання відповідача на те, що подання позивачем звітності за формою №20-ОПП лише 08.12.2021 свідчить, що майновий комплекс, овочесховище та фасувальний цех почали ним використовуватися у господарській діяльності лише з цього часу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 8.1 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (тут і надалі у редакції, чинній у період 2018-2020 років; далі - Порядок №1588) платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Пунктом 8.2 розділу VIII указаного Порядку передбачено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Згідно п. 8.3 розд. VIII Порядку №1588 якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку.

За правилами п. 8.4 розд. VIII Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №560/3008/19 та від 15.02.2022 у справі №160/2155/20.

Як було встановлено раніше, матеріалами справи підтверджується факт використання ОСОБА_1 у власній господарській діяльності спірних об`єктів нерухомого майна з метою виготовлення пакувальної тари з пластмас та етикеток на неї. При цьому, у розрізі наведених вище приписів Порядку №1588 та позиції Верховного Суду щодо їх застосування, неподання позивачем звітності за формою №20-ОПП щодо використання таких об`єктів у власній господарській діяльності може свідчити про порушення ним норм п. 117.1 ст. 117 ПК України, однак не тягне за собою безумовного висновку щодо відсутності факту використання спірних об`єктів у промисловій діяльності.

У свою чергу, з огляду на згадане правове регулювання порядку подання звітності за формою №20-ОПП, посилання позивача на те, що її подання взагалі має виключно інформаційний характер, є помилковим.

Разом з тим, зважаючи на встановлені вище факти належності майстерні, будівлі складу посуду, будівлі цеху та будівлі складу овочесховища до будівель промисловості, які на праві власності належать позивачу та використовуються ним у власній господарській діяльності у промисловому виробництві, останні підпадають під дію пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 985,83 грн, тому таку суму витрат слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області:

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 13.10.2021;

- форми «Ф» № 0-2230 від 19.04.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 985 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 83 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30 березня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя Д.А. Божук