Справа № 420/24958/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/24958/21

Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В. Дата і місце ухвалення: 28.12.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А :

09 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021р. ВП №67251309. Також, позивач просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого штрафу в розмірі 1017,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн. та витрати, пов`язанні з наданням правової допомоги, в розмірі 17 500,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021р. адміністративний позов залишено без руху, з підстав пропуску позивачем 10-ти денного строку звернення до суду, та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2021р. позовну заяву ОСОБА_1 повернено позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 28.12.2021р. та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та наявності поважних причин пропуску такого строку судом першої інстанції необґрунтовано застосовано положення ч.2 ст.287 КАС України (10 календарних днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів), а не положення ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів), який є спеціальним при застосуванні строків та їх обчисленні в рамках спірних правовідносин.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст.312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, наведеним у ч.2 вказаної статті Кодексу, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведені положення кореспондуються із приписами ч.3 ст.122 КАС України,згідно яких для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено ст. 287 КАС України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 липня 1998 року №11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні».

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови старшого державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ярмощук А.О. про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021р. ВП №67251309 з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №1АВ 01929068 від 08.07.2021р.

Як стверджує позивач, про наявність вказаної постанови він дізнався 25.11.2021р. - в день надання відповідачем його представнику ідентифікатору доступу до автоматизованої системи з матеріалами виконавчого провадження №67251309.

Суд першої інстанції врахував наданні пояснення позивача, однак зазначив, що у такому випадку кінцевим терміном для звернення до суду з даним позовом є 06.12.2021р. Позовну заяву подано ОСОБА_1 09.12.2021р., тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого статтею 287 КАС України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги про те, що строк звернення до суду з даним позовом не пропущений, ОСОБА_1 стверджує, що до спірних правовідносин слід застосувати строк, передбачений частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, ключовим при розгляді даної апеляційної скарги є вирішення питання який строк звернення до суду слід застосувати у межах спірних правовідносин - 10 календарних днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, як це передбачено ст.287 КАС України, чи 10 робочих днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, як це передбачено ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлений процесуальним законодавством десятиденний строк звернення до суду щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця слід обраховувати у календарних днях відповідно до ст.287 КАС України.

Стаття 74 Закону №1404-VІІІ регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів.

Окрім того, наведена стаття регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів.

Зазначене дає підстави для висновку, що стаття 74 Закону № 1404-VІІІ є загальною нормою по відношенню до спеціальних норм процесуальних кодексів різних юрисдикцій, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, до обчислення строків звернення із цим позовом застосуванню підлягає ч.2 ст.287 КАС України, а саме десятиденний термін з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав, який обчислюється в календарних днях.

Оскільки про наявність спірної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2021р. ВП №67251309 позивач дізнався 25.11.2021р., що не заперечується відповідачем, тому кінцевим терміном для звернення до суду з даним позовом є 06.12.2021р.

Як вже зазначалося колегією суддів, позовну заяву подано ОСОБА_1 09.12.2021р., тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого статтею 287 КАС України, на три дні.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що при прийнятті ухвали про повернення позовної заяви від 28.12.2021р., судом першої інстанції не враховано, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому адміністративним процесуальним законодавством.

Позиція позивача про дотримання ним строку звернення до суду у даному випадку ґрунтується на помилковому тлумаченні ним норм законодавства, які регулюють питання строку звернення до суду із позовом з приводу оскарження рішення органу державної виконавчої служби.

Повернення позовної заяви, що є наслідком неправильного застосування позивачем норм законодавства, що регулюють питання обчислення строку звернення до суду, за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у відсутності поважних причин незначного пропуску відповідного процесуального строку (у даному випадку на три дні), на думку колегії суддів, свідчить про надмірний формалізм суду при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у адміністративній справі.

Суд першої інстанції, встановивши помилковість позиції ОСОБА_1 щодо обчислення строку звернення до суду, мав зазначити про це у відповідній ухвалі та, з метою забезпечення допуску особи до правосуддя, надати позивачу додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин його пропуску.

Варто враховувати, що чинним процесуальним законодавством суд наділений важелями сприяння особі можливості без перепон одержати судовий захист, що є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали суду першої інстанції від 28.12.2021р. та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до ч.3 ст.312 КАС України.

Керуючись ст.ст. 287, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 березня 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук