Справа № 140/285/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/285/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 857/137/18 (від 16.11.2017 справа № 161/16096/17), про не проведення з заборгованої суми в розмірі 86247,76 гривень розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно до Постанови КМУ від 31.03.2003 № 430; зобов`язання на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 857/137/18 (від 16.11.2017 справа № 161/16096/17) здійснити обчислення, нарахування і виплату компенсації за втрату частини доходів (пенсії) в сумі 106239,99 гривень у зв`язку з порушенням строку їх виплати, а саме з 01.05.2018 по червень 2021 року, розрахунок проводити відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18 (від 16.11.2017 справа № 161/16096/17) визнано неправомірною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності у зв`язку із зміною грошового забезпечення поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII, Закону України від 23.12.2015 № 900-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» у розмірі 80 % (в редакції, чинній на час призначення пенсії) від суми місячного грошового забезпечення, зазначеного у довідці про розміри грошового забезпечення Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 17.05.2017 № 1957, що подаються для перерахунку пенсії.

На виконання вказаного рішення суду, 14.08.2018 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 112216,32 грн, доплату пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 25968,56 грн проведено у квітні 2018 року, однак виплату за період з 01.01.2016 по квітень 2018 року проведено не було.

В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 876/3949/18 було зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити обчислення, перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 01.01.2016 по квітень 2018 року.

На виконання вказаного рішення суду, ГУ ПФУ у Волинській області провело розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 № 430 та сума компенсації склала 17682,11 грн. Виплату коштів в сумі 15388,98 грн позивач отримав 16.03.2021, а заборгованість по пенсії позивач отримав 05.06.2021.

Позивач вказує, що у нього виникла заборгованість з виплати пенсії за період з 01.05.2018 по 05.06.2021 на загальну суму 86247,76 грн, яку було виплачено лише 05.06.2021, тобто з порушенням встановлених строків та без виплати компенсації втрати частини доходів.

Позивач вважає, що сума компенсації за втрату ним частини доходів з 01.05.2018 по червень 2021 року становить 106239,99 грн.

25.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів в сумі 106239,99 грн у зв`язку з порушенням ним строків їх виплати, однак листом від 10.11.2021 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відмову в задоволенні заяви, мотивуючи це відсутністю правових підстав.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 02.02.2021 відповідач заперечив проти позову та просив в задоволенні позову відмовити повністю з тих підстав, що на виконання Постанови № 103 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016. нарахована сума відкладеної виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до Постанови № 103 визначена в розмірі 86247,76 грн та виплачена позивачу в період з 01.01.2019 по 30.06.2021.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 876/3949/18 було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити обчислення, нарахування та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 01.01.2016 по квітень 2018 року.

В березні 2018 року доплата (компенсація) нарахована за вказаним рішенням суду в сумі 15388,98 була нарахована на розрахунковий рахунок позивача, відкритий у філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк».

На думку пенсійного органу, затримка у виплаті перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по квітень 2018 року відсутня, оскільки у вказаний період виплата пенсії позивачу проводилася на підставі чинного законодавства, а виплата перерахованої пенсії за рішеннями суду за цей період є одноразовим платежем та не є доходом, на який нараховується компенсація.

З урахуванням зазначеного відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У поясненні на відзив позивач не згідний з твердженнями відповідача щодо безпідставності позовних вимог та просив позов задовольнити повністю.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ, що підтверджується матеріалами справи.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18 (від 16.11.2017 справа № 161/16096/17) визнано неправомірною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності у зв`язку із зміною грошового забезпечення поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII, Закону України від 23.12.2015 № 900-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» у розмірі 80 % (в редакції, чинній на час призначення пенсії) від суми місячного грошового забезпечення, зазначеного у довідці про розміри грошового забезпечення Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 17.05.2017 № 1957, що подаються для перерахунку пенсії.

Як слідує з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 14.08.2018 № 990/М-01 на виконання вказаного рішення суду, пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 в розмірі 80 % з грошового забезпечення - 14451,94 грн.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 проведено доплату пенсії за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 в сумі 25968,56 грн. Місячний розмір пенсії до виплати становив 13730,00 грн, а з 01.07.2018 - 14350,00 грн. При цьому, повідомлено, що доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 86247,76 грн буде виплачуватись в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі № 875/3949/18 було зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити обчислення, перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 01.01.2016 по квітень 2018 року.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, відкладену виплату пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 86274,76 грн позивач отримав 05.06.2021 року.

25.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням за період з травня 2018 року по червень 2021 року строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 у справі № 876/137/18.

Листом від 10.11.2021 №13193-13319/М-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 останньому виплачено відкладену виплату на загальну суму 86274,76 грн, а тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за несвоєчасну виплату пенсії (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, серед яких, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №336/4675/17.

Як установлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, сума перерахованої пенсії в розмірі 86274,76 грн за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18 (від 16.11.2017 справа № 161/16096/17) була виплачена позивачу лише 05.06.2021.

Відтак, оскільки відповідач не здійснив вчасно виплату належних позивачу сум пенсії, то суд дійшов висновку про наявність підстав для компенсації останньому втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Враховуючи правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 по справі №681/423/15-а (провадження К/9901/5192/18), у розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випаду її присудження за рішенням суду.

За таких обставин, коли тривале ненарахування пенсії за минулі періоди відбулося з вини відповідача, а фактична виплата проведена лише після набрання законної сили судовими рішеннями, а не з моменту виникнення права на підвищення пенсії, тому суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішень суду.

Доводи відповідача про те, що виплата перерахованої пенсії позивачу за період з 01.01.2016 по квітень 2018 року на підставі рішення суду є одноразовим платежем та не є доходом, на який нараховується компенсація є безпідставними, оскільки вищенаведені кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі. Тобто, вказані кошти є доходом в розумінні статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 по справі №521/940/17.

Також посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, як на підставу для відмови у задоволенні позову є помилковими, оскільки зазначена постанова не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

З урахуванням вищезазначеного позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18 (від 16.11.2017 справа № 161/16096/17) є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та достатніми доказами правомірність відмови у нарахуванні та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу пенсії на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18.

Разом з тим, на переконання суду, розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу пенсії є компетенцією відповідача як органу, який здійснює нарахування та виплату пенсії. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати йому пенсії.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

У даній правовій ситуації компенсація втрати частини доходів за період з 01.05.2018 по червень 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу пенсії, не була нарахована та виплачена ОСОБА_1 взагалі.

Тобто, питання про те, який розмір компенсації буде нараховано відповідачем при її розрахунку є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

За таких обставин, суд зазначає, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати позивачу пенсії, покладається на відповідача, а тому, підстави для стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини доходів у розмірі 106239,99 грн, визначеному самим позивачем, відсутні.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18, за період з 01.05.2018 по червень 2021 року, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18, за період з 01.05.2018 по червень 2021 року.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати згідно статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18, за період з 01 травня 2018 року по червень 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 № 876/137/18, за період з 01 травня 2018 року по червень 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ).

Суддя В.В. Дмитрук