Справа № 380/11996/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11996/20 пров. № А/857/22960/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Гавдиком З.В. в порядку письмового провадження у м. Львові, повний текст судового рішення складено 30 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Нафтотермінал» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Приватне підприємство «Нафтотермінал» (далі - ПП «Нафтотермінал», підприємство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС № від 22.09.2020 в частині нарахованих штрафних санкцій на суму 84398,32 грн.

Позов мотивований тим, що Підприємство направило на реєстрацію акцизні накладні від 24.12.2019 в кількості 174 штуки з дотриманням граничного терміну їх реєстрації, що підтверджується протоколом руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій з програми «М.Е.Dос». Однак, у визначені п.231.6 ст.231 ПК України терміни квитанції про прийняття або неприйняття акцизних накладних платником не отримано. Керуючись п.11 Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 24.02.2016 (далі Порядок №114) вважає, що всі акцизні накладні вважаються зареєстрованими вчасно, а штрафні санкції за несвоєчасну їх реєстрацію в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі ЄРАН, Реєстр), граничний термін реєстрації яких припадає на період існування технічної помилки, не застосовуються.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ПП «Нафтотермінал» у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано ту обставину, що обов`язком платника податків є своєчасність реєстрації акцизних накладних в ЄРАН, яка підтверджується квитанцією в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій фіксується дата та час надходження акцизної накладної, а протокол з системи «М.Е.Dос» не є ані повідомленням про прийняття акцизної накладної, ані квитанцією про її реєстрацію та не може бути визнаний як електронний. Стосовно висновків суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, вважає, що стягнуті витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи.

В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про заміну відповідача у цій справі його правонаступником.

Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №893 від 30.09.2020, територіальні органи Державної податкової служби як юридичні особи публічного права було ліквідовано, їх права та обов`язки перейшли до Державної податкової служби та її територіальних органів у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Наказом Державної податкової служби України №529 від 30.09.2020 було утворено територіальні органи Державної податкової служби як її відокремлені підрозділи, у тому числі ГУ ДПС (код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Згідно з наказом Державної податкової служби №755 від 24.12.2020 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» визначено розпочати з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС №529 від 30.09.2020 повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

У зв`язку з утворенням територіальних органів ДПС як відокремлених підрозділів ДПС, суд допускає процесуальну заміну відповідача у цій справі на його правонаступника відповідно до статті 52 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Павліш О.Р., який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача Яцишин У.М., яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що за результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт №370/325/37278275 від 17.08.2020 «Про результати камеральної перевірки щодо порушення порядку реєстрації акцизних накладних та розрахунків коригування до таких акцизних накладних в ЄРАН за грудень 2019 року ПП «Нафтотермінал» (далі Акт перевірки, Акт).

Перевіркою встановлено порушення ПП «Нафтотермінал» термінів реєстрації акцизних накладних за грудень 2019 року, зокрема, встановлено порушення термінів реєстрації акцизних накладних до 15 календарних днів відповідно до п.120-2.1 (2 відсотки від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування) згідно ПК України, загальна сума штрафних санкцій становить 97367,95 грн.

22.09.2020 на підставі Акта перевірки, ГУ ДПС було прийнято податкове повідомлення-рішення №.

Вважаючи оспорюване рішення в частині нарахування штрафних санкцій протиправним, Підприємство звернулося до адміністративного суду з вимогою про його скасування.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосовані оспорюваним рішенням штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію акцизних накладних/розрахунків коригування в ЄРАН, граничний термін реєстрації яких припадає на період існування технічної помилки є протиправними та підлягають скасуванню. Вирішуючи питання витрат щодо участі представника позивача в тому числі у судових засіданнях у цій справі в суді першої інстанції, суд відповідно до принципу співмірності, беручи до уваги предмет спору та розумність, визнав обґрунтованою суму у розмірі 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами ПК України та Порядком №114.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова (п. 76.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Пунктом 231.1 статті 231 ПК України передбачено, що платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Відповідно до п.231.6 ст.231 ПК України, реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Підтвердженням особі, що реалізує пальне, про прийняття її акцизної накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру акцизних накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання акцизної накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані акцизні накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 231.1 цієї статті, протягом операційного дня отримувачу пального / особі, яка реалізує пальне, надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, такі акцизна накладна / розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Порядок ведення ЄРАН встановлюється Кабінетом Міністрів України. Отримувач пального має право звіряти дані отриманої акцизної накладної на відповідність з даними ЄРАН (п.231.8 ст.231 ПК України).

Пунктом 2 Порядку №114 передбачено, що для реєстрації в Реєстрі акцизні накладні/розрахунки коригування надсилаються до ДФС в електронній формі відповідно до порядку подання податкових документів в електронному вигляді з дотриманням умови щодо реєстрації електронного цифрового підпису уповноваженої особи у порядку, визначеному законодавством. Акцизні накладні/розрахунки коригування надсилаються протягом операційного дня. Операційний день для реєстрації акцизних накладних / розрахунків коригування у Реєстрі триває щодня з 8 до 19 години.

Згідно п.9 Порядку №114, причиною неприйняття акцизної накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі є : 1) наявність помилок, допущених під час складання акцизної накладної/розрахунку коригування; 2) відсутність у Реєстрі відомостей, що містяться в акцизній накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації акцизної накладної/розрахунку коригування з такими самими реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності обсягу пального, обчисленого відповідно до п.232.3 ст.232 ПК України (після завершення перехідного періоду); 5) порушення вимог, установлених п.231.1 ст.231 ПК України.

Датою та часом надання акцизної накладної/розрахунку коригування до ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття. Якщо протягом операційного дня платникові акцизного податку не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття акцизної накладної/розрахунку коригування, вони вважаються зареєстрованими у Реєстрі (п.10 Порядку №114).

Відповідно до п.п.120.2-1, 120-2.2 ст.120-2 ПК України, порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі : 2 відсотків від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 61 до 90 календарних днів; 40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 91 і більше календарних днів.

Відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації акцизної накладної в Реєстрі акцизних накладних/розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, на які платник податку зобов`язаний скласти таку акцизну накладну / розрахунок коригування.

Отже, законодавством регламентовано обов`язок платників податків реєстрації акцизних накладних в ЄРАН у межах законодавчо визначених строків, порушення яких є підставою для притягнення платника до відповідальності у вигляді штрафу.

Разом з тим, зазначені штрафні санкції підлягають застосування до платника податку в разі порушення ним граничних термінів реєстрації акцизних накладних ЄРАН виключно за наявності його вини у такому порушенні.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач як платник акцизного податку склав акцизні накладні та надіслав їх в електронній формі для реєстрації в Реєстрі.

Матеріалами справи підтверджено надіслання вищезазначених акцизних накладних в межах граничного терміну реєстрації акцизних накладних в ЄРАН протягом операційного дня, а рішення про відмову в реєстрації таких акцизних накладних, протягом операційного дня до платника податку не надходило.

Вказане підтверджується протоколом руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій з програми «М.Е.Dос».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправного застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції у електронному сервері ДПС України відбувся збій роботи пов`язаний з проведенням слідчих дій у Державній фіскальній службі, ДПС повідомила на своєму офіційному вебпорталі за посиланням http://sfs.gov.ua/nove-pro-podatki--novini-/387495.html та надала роз`яснення щодо незастосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних, які припадають у період проведення технічного обслуговування системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕА РПСЕ) 24.12.2019.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем було своєчасно, протягом операційного дня направлено на реєстрацію акцизні накладні, які не були зареєстровані з вини податкового органу, внаслідок технічних несправностей, які не залежали від позивача та не з його вини.

Вищенаведене вказує на необ`єктивний та поверхневий підхід контролюючого органу до проведення податкової перевірки та встановлення її результатів, а відтак винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Отже, позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки щодо реєстрації акцизних накладних.

При цьому, колегія суддів враховує висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладені в п.п.70, 71 рішення у справі «Рисовський проти України» заява №29979/04, в якому ЄСПЛ підкреслено особливу важливість принципу належного урядування, відповідно до якого, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 08.04.2008 та «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15.09.2009).

Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п.74, від 20.05.2010 та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п.37, від 25.11.2008 ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

У справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia, no.59498/00, §§37-38, ECHR 2002), ЄСПЛ також зазначив, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень. Якщо держава схвалила певну концепцію, то суб`єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов`язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб`єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб`єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді цієї справи застосовує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому, доводи скаржника щодо порушення позивачем терміну реєстрації акцизних накладних від 24.12.2019 в кількості 174 штуки є необґрунтованими, з огляду на вищезазначене.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції правильно дослідив фактично затрачений адвокатом час на участь у судових засіданнях у цій справі та проаналізував обсяг наданих послуг та складених адвокатом процесуальних документів та застосував принцип співмірності стягнувши з відповідача 3000,00 грн.

Стосовно вимоги представника позивача про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 13434,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст.139 КАС України).

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому згідно ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

З матеріалів справи видно, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано, зокрема, акт надання правової допомоги до Додатку 1 від 18.11.2020 до Договору №АО/С-20/66, вартість якої становить 13434,00 грн; платіжне доручення № від 11.03.2022 на суму 13434,00 грн та остаточний розрахунок суми судових витрат з детальним описом робіт, а саме : підготовка відзиву на апеляційну скаргу 2 год 8434, 00 грн, участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції 5000,00 грн.

Зважаючи на наявність заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ознаки співмірності, визначені частиною п`ятою статті 134 КАС, реальність таких витрат, розумність їх розміру, складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), колегія суддів дійшла висновку що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, має становити 3000 грн.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року по справі №380/11996/20- без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (м. Львів, вул. Стрийська, 35, ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Приватного підприємства «Нафтотермінал» (вул.І.Франка, 14А, смт. Славське, Сколівський район, Львівська область, код ЄДРПОУ - 37278275) 3000 (три тисячі) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 29.03.2022