Справа № 140/1029/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1029/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною відмову від 28 грудня 2021 року в частині здійснення перерахунку пільгової пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії (з урахуванням виплачених сум) відповідно до статті 8 вказаного Закону й з урахуванням періодів роботи з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року за професією «підземний гірничий робітник 3-го розряду»; з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року за професією «підземний гірничий робітник 3-го розряду»; з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року за професією «підземний гірничий робітник очисного вибою», починаючи з 24 березня 2015 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 24 березня 2015 року отримує пенсію за віком. Встановивши, що розрахунок призначеної пенсії був здійснений неправильно у зв`язку із неврахуванням відповідачем певних періодів роботи до пільгового стажу, він у травні 2020 року оскаржував дії ГУ ПФУ у Волинській області та рішенням суду у справі №140/665/5/20 судом зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з повним робочим днем під землею з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року та з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року, з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року й зобов`язано здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням зазначеного стажу роботи, починаючи з 24 березня 2015 року. Незважаючи на те, що пільговий (підземний) стаж роботи становить більше 15 років, відповідач при перерахунку пенсії з 24 березня 2015 року безпідставно не застосував положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» для обчисленні розміру пенсії, а на звернення про усунення порушень закону, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 28 грудня 2021 року повідомило про виконання рішення суду у справі №140/665/5/20, яке не містило зобов`язання врахувати згадані періоди роботи згідно з нормами Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Таку позицію відповідача позивач вважає протиправною, адже оскільки його стаж роботи на підземних роботах становить більше 15 років, то ГУ ПФУ у Волинській області мало б самостійно здійснити перерахунок його пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», але цього не зробило ні після зарахування відповідних періодів роботи на виконання рішення суду, ні за його заявою, що призвело до порушення права на належний розмір пенсії з моменту її призначення.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.25-27). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №140/6655/20 зобов`язано зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року, з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року за визначеними професіями та здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням вказаного стажу роботи з 24 березня 2015 року. ГУ ПФУ у Волинській області це рішення суду виконало в межах, визначених судом. Фактичне виконання рішення суду підтверджено постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 30 вересня 2021 року.

На думку відповідача, підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відсутні, оскільки судове рішення не містить зобов`язання здійснити перерахунок пенсії саме відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Також відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

З урахуванням наведеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 з 24 березня 2015 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При призначенні пенсії враховано страховий стаж 29 років 9 місяців 08 днів, у тому числі за Списком №1 (шахтарі) - 13 років 6 місяців 28 днів та навчання за фахом - 1 місяць 17 днів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №140/6655/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з повним робочим днем під землею з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року за професією «підземний гірничий робітник 3-го розряду» та з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року за професією «підземний гірничий робітник очисного вибою». Крім того, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 вказані періоди роботи та здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням зазначеного стажу роботи, починаючи з 24 березня 2015 року (а.с.4-8).

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області стосовно виконання рішення суду у справі №140/6655/20 та пояснення причин невиплати призначеної пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового (підземного) стажу, який становить більше 15 років (а.с.33). На звернення позивача відповідач листом від 28 грудня 2021 року №16162-15868/М-02/8-0300/21 повідомив, що на виконання рішення суду у справі №140/6655/20 з 24 березня 2015 року зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року та з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року, які враховано в пільговому обчисленні при визначенні коефіцієнта страхового стажу. При цьому згадане рішення суду не містить вимог щодо врахування вказаних періодів роботи згідно з нормами Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Розмір пенсійної виплати позивача обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 40 років 9 місяців 13 днів, у тому числі: 13 років 6 місяців 28 днів - пільговий стаж з повним робочим днем під землею, 1 рік 4 місяці 24 дні - пільговий стаж роботи за Списком №1 та 1 місяць 17 днів - навчання за фахом. Крім того, відповідач вказав, що у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового шахтарського стажу роботи - 15 років на позивача не поширюються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.9).

Вважаючи протиправною відмову відповідача в обчисленні та виплати пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати; 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статтею 114 Закону №1058-IV. Так відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2008 року №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон №345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону №345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З аналізу зазначених норм вбачається, що необхідною умовою для отримання пенсії в порядку, передбаченому Законом №345-VI, є зайнятість на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років для чоловіків; при цьому за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як було встановлено судом, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі №140/6655/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з повним робочим днем під землею з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року та з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року та здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням зазначеного стажу роботи, починаючи з 24 березня 2015 року.

Отже, вказаним рішенням суду зобов`язано пенсійний орган зарахувати позивачу певний період роботи до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 для здійснення перерахунку і виплати пенсії за вислугу років, яка йому призначена зі зниженням віку на пільгових умовах за Списком №1, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням цього спеціального (пільгового) страхового стажу з 24 березня 2015 року.

Обставини наявності у позивача пільгового стажу за Списком №1 тривалістю більше 15 років відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується, однак його доводи зводяться до того, що рішенням суду у справі №140/6655/20 не зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року та з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року до стажу роботи саме відповідно до норм Закону №345-VI.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як слідує з матеріалів справи, після зарахування ОСОБА_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року в справі №140/6655/20 періодів роботи з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року та з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року, стаж позивача на підземних роботах за Списком №1 становитиме більше 15 років, з них стаж за Списком №1 (шахтарі), врахований під час призначення пенсії - 13 років 6 місяців 28 днів та навчання за фахом - 1 місяць 17 днів, а також стаж за рішенням суду - 1 рік 4 місяці 24 дні.

Тобто, виконується умова для отримання пенсії у порядку, встановленому статтею 8 Закону №345-VI, а саме зайнятість позивача на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, наявність у позивача стажу на підземних роботах повний робочий день не менш як 15 років за Списком №1 є підставою для застосування норм статті 8 Закону №345-VI при обчислення його пенсії. При цьому Закон №345-VI не містить обов`язку особи додатково звертатись із заявою про перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 8 Закону №345-VI.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 відпрацював на підземних роботах понад 15 років, а тому він має право на отримання пенсії відповідно до Закону №345-VI з 24 березня 2015 року.

Отже, з огляду на встановлені у справі обставини, на підставі положень законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, з урахуванням наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача з урахуванням статті 8 Закону №345-VІ та зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) відповідно до статті 8 Закону №345-VІ з 24 березня 2015 року. При цьому суд звертає увагу, що питання зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи під землею з повним робочим днем з 02 квітня 1997 року по 07 липня 1997 року, з 08 липня 1997 року по 06 березня 1998 року, з 09 вересня 1999 року по 27 лютого 2000 року уже вирішене судом у справі №140/6655/20.

При цьому суд вважає безпідставними твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Суд зауважує, що неправомірність дій органу Пенсійного фонду щодо незарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу за визначеними професіями при призначенні ОСОБА_1 пенсії з 24 березня 2015 року встановлена рішення суду від 12 червня 2020 року у справі №140/6655/20.

10 вересня 2020 року Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №1627/2020 для примусового виконання рішення суду зобов`язального характеру (про зарахування періодів роботи до пільгового стажу та перерахунку призначеної пенсії з урахуванням цього стажу з 24 березня 2015 року). Виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинський області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (виконавче провадження №63651336) та постановою державного виконавця від 30 вересня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1637/2020, виданого 10 вересня 2020 року у справі №140/6655/20, закінчено.

Цілком закономірно, що до закінчення виконавчого провадження (до 30 вересня 2021 року) позивач мав правомірні очікування на проведення ГУ ПФУ у Волинській області з 24 березня 2015 року перерахунку його пенсії з урахуванням статті 8 Закону №345-VІ.

Суд наголошує на відсутності у позивача обов`язку додатково звертатись до органів Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням статті 8 Закону №345-VІ. Зважаючи на наявність у ОСОБА_1 більше 15 років стажу на підземних роботах за Списком №1, відповідач повинен був самостійно зробити перерахунок пенсії з 24 березня 2015 року з урахуванням статті 8 Закону №345-VІ.

Однак ГУ ПФУ у Волинській області не здійснило перерахунок пенсії позивача з урахуванням норм статті 8 Закону №345-VІ, а на звернення останнього від 30 листопада 2021 року, відповідач листом від 28 грудня 2021 року №16162-15868/М-02/8-0300/21 відмовив у такому перерахунку. Звернення ОСОБА_1 до суду із позовом 21 січня 2022 року (тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду) зумовлено відновленням прав позивача на належний розмір пенсії з 24 березня 2015 року з урахуванням рішення суду у справі №140/6655/20, оскільки саме з цієї дати суд зобов`язував провести перерахунок пенсії позивача. При цьому відповідач у справі №140/6655/20 рішення суду з підстав порушення позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про перерахунок пенсії з 24 березня 2015 року не оскаржував. Тому відсутні підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду із цим позовом, вимоги якого пов`язані з неправомірними діями позивача після вирішення попереднього спору, оскільки захист прав позивача виявився неефективним.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у сумі 4992,40 грн: 992,40 грн - зі сплати судового збору, та 4000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому такі послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 29 листопада 2021 року (а.с.14), розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 20 січня 2022 року (а.с.17), квитанцію до прибуткового касового ордера від 20 січня 2022 року №36 (а.с.18).

Так згідно з розрахунком витрат на професійну правничу допомогу від 20 січня 2022 року розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 4000,00 грн за такі надані адвокатом Андрейчуком С.В. послуги: вивчення законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судової практики, надання консультації - 200,00 грн; написання заяв до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок пенсії - 800,00 грн; складання адміністративного позову - 3000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Відповідно до положень статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись зазначеними вище критеріями, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідач заперечив щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, покликаючись на невідповідність розміру таких витрат критеріям реальності та розумності (а.с.25-27).

На думку суду, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн є завищеною. При цьому суд зазначає, що ця справа є справою незначної складності, пред`явлення цього позову обумовлене неправомірними діями відповідача після виконання рішення суду в іншій, пов`язаній справі, у якій адвокат Андрейчук С.В. був представником позивача, що не вимагало від адвоката опрацювання значної кількості нормативних актів при підготовці позову, здійснення значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, надання адвокатом таких послуг як вивчення законодавства, що регулює спірні правовідносини та судової практики, надання консультації охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а послуги з написання адвокатом заяв до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок пенсії не містять підтвердження матеріалами справи.

На думку суду, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 21 січня 2022 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.3, 21).

Отже, у зв`язку із задоволенням позову позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить відшкодувати судові витрати у сумі 1992,40 грн (992,40 грн витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 1000,00 грн витрати на правничу допомогу адвоката).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 24 березня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1992,40 грн (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк