Справа № 380/226/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/226/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії від 02.12.2021 № 01 ОСОБА_1 в проведенні перерахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування при визначенні розміру грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 04.07.1978 по 30.04.1980 (1 рік 9 місяців 27 днів); половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день); роботу старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період з 01.02.1989 по 29.10.1992 (2 роки);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області починаючи з 29.11.2021 здійснити перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 76 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувати при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 04.07.1978 по 30.04.1980 (1 рік 9 місяців 27 днів); половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день); роботу старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період з 01.02.1989 по 29.10.1992 (2 роки).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було зараховано до його стажу роботи періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 04.07.1978 по 30.04.1980; половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985; роботу старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період з 01.02.1989 по 29.10.1992, що в сукупності із стажем суддівської роботи становить 33 роки 9 місяців 23 дні і дає право визначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 76 % винагороди судді, а не у розмірі призначених 64 %.

Ухвалою від 10.01.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження для надання відзиву на позовну заяву.

Позивач надав відзив на позовну заяву (за вх. № 17132 від 23.02.2022) в якому проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування позивач вказав, що проходження строкової військової служби, період навчання на юридичному факультеті та посада юрисконсульта не входить до переліку посад, які зараховуються до суддівського стажу відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 від 02.06.2016.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 25.12.2019 як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді у розмірі 64 %.

Відповідно до розрахунку Самбірського міського суду Львівської області, стаж позивача станом на день звільнення з посади судді становить 41 рік 4 місяці 11 днів, який складається:

- проходження строкової військової служби у Збройних силах України з 04.07.1978 по 30.04.1980, що становить 1 рік 9 місяців 27 днів;

- студент юридичного факультету ЛДУ ім. Ів. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985, що становить 4 роки 10 місяців 3дні;

- юрисконсульт міськвиконкому з 04.09.1985 по 09.01.1989, що становить 3 роки 4 місяці 6 днів;

- старший юрисконсульт Самбірського міськвиконкому з 01.02.1989 по 29.10.1992, що становить 3 роки 8 місяців 29 днів;

- юрисконсульт військторгу з 27.01.1993 по 07.02.1993, що становить 0 років 0 місяців 13 днів;

- народний суддя Самбірського міського народного суду Львівської області з 08.02.1993 по 26.03.2004, що становить 11 років 1 місяць 20 днів;

- суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області з 27.03.2004 по 31.08.2020, що становить 16 років 5 місяців 5 днів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.11.2021 про проведення перерахунку, призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Головне управління ПФУ у Львівській області рішенням від 02.12.2021 № 01 відмовило позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів навчання у вищому навчальному закладі, старшим юрисконсультом, та час проходження строкової військової служби, оскільки, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» таке не передбачено.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

Статтею 137 Закону № 1402-VI (тут і далі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону № 1402-VI суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону № 1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16 жовтня 2019 року №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Абзацом 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, в редакції Закону № 4015-12 від 24.02.1994, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, частиною другою ст.137 Закону № 1402-VІІІ (у редакції з 05.08.2018) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Приймаючи рішення про задоволення заяви позивача про звільнення у відставку, Вища рада правосуддя керувалася саме цими нормативно-правовими актами.

Суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а, від 09 листопада 2018 року у справі № 559/443/17.

Оскільки, стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років до стажу роботи судді, що дає право на відставку має враховуватися також робота на посадах юрисконсульта, половина строку навчання у вищому юридичному закладі та період проходження ним строкової військової служби.

Зважаючи на встановлені обставини, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач до стажу судді для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру мав зарахувати половину строку навчання - 2 роки 5 місяців 1 день, роботу на посаді старшого юрисконсульта, 2 роки та строк проходження військової служби - 1 рік 9 місяців 27 днів.

Таким чином, невключення відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді вказаних періодів для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання є неправомірним.

Отже, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, як вже було зазначено, період проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР (01 рік 9 місяців 27 днів); половина періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка (02 роки 5 місяців 1 день); робота старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період 01.02.1989 по 29.10.1992, дає позивачу право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі аналізу наведених вище норм суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 76 % суддівської винагороди судді та не зарахування при цьому, до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 04.07.1978 по 30.04.1980 (1 рік 9 місяців 27 днів); половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985 (2 роки 5 місяців 1 день); роботу старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період з 01.02.1989 по 29.10.1992 (2 роки).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Ураховуючи те, що відповідачем не дотримано зазначених критеріїв при розгляді звернення позивача про здійснення йому перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років, такі дії не можуть вважатись правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, сума сплаченого судового збору у розмірі 1816,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код за ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.12.2021 № 01 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 в проведенні перерахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування при визначенні розміру грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 04.07.1978 по 30.04.1980; половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985; роботу старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період з 01.02.1989 по 29.10.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 29.11.2021 у розмірі 76 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних силах СРСР з 04.07.1978 по 30.04.1980; половину періоду навчання на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. І. Франка з 25.08.1980 по 27.06.1985; роботу старшим юрисконсультом Самбірського міськвиконкому за період з 01.02.1989 по 29.10.1992, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Желік