Справа № 460/13286/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2022 року м. Рівне №460/13286/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки як матері, яка має дітей за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 07.09.2021, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки як матері, яка має дітей за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 07.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , але перебувала на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , де нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення до дня звільнення з військової служби. Станом на день звільнення з військової служби, військова частина не виплатила належної грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки як матері, яка має дітей за період з 2016 року по 2018 рік.

Ухвалою від 28.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує, що позивач мала право на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів, але так як, в період 2016-2018 продовжувала перебувати на військовій службі, то не мала можливості скористатися такою додатковою відпусткою, оскільки п.19 ст.10-1 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей забороняє додаткові відпустки військовослужбовців під час особливого періоду. Щодо грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, то ст.10-1 Закону передбачає лише один вид додаткової відпустки військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яки пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я. Саме такі дні підлягають грошовій компенсації.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.06.2021 №1-РС старшого солдата ОСОБА_1 оператора групи автоматизації 146 командно-розвідувального центру звільнено у запас військової служби з підпунктом и (у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду у разі прямого підпорядкування близькій особі).

У наказі про звільнення з військової служби не було враховано те, що позивачу не виплатили компенсацію за невикористані дні соціальної щорічної відпустки на дітей, віком до 15 років.

03.09.2021 позивач подала рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 , в якому просила виплатити компенсацію за невикористані дні соціальної щорічної відпустки на дітей. Однак, на вказаний рапорт отримала відповідь начальника фінансового відділу військової частини НОМЕР_2 від 06.09.2021 з відмовою у вказаній виплаті.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач подала даний позов.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) визначені державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону № 504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Відповідно до ст.1 Закону України № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців дільність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правоих і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволенняматеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності , статусу у суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, перелбачених законом.

Абзацом 2 частин 4 статті 9 Закону України № 2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до Положень п.9 ст. 10-1 Закону України № 2011-XII надання військовослужбовцям в особливий період інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю і пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалість, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії припиняється.

Однак, припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права позивача на відпустку, яке може бути реалізовано в один із способів: безпосереднє надання відпустки після закінчення особливого періоду, який моде тривати не визначений термін або грошова компенсація відпустки.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегїі суддів Касаційного адміністративного суду, розглянувши зразкову справу за позовом військовослужбовця до військової частини.

Крім того, відповідно до п.37.11 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260 у рік звільнення військовослужбовців передбачена виплата копменсації за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19). Так у постанові від 21.08.2019 ВП ВС зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про військовий обовязок і військову службу Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ст.19 Закону України Про відпустки одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

Згідно з п.8 ст.10-1 Закону України № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у звязку з навчанням та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки.

У разі, якщо Законом України Про відпустки або іншими законами передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до п.17 статті 10-1 Закону України № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з п.18 статті 10-1 Закону України № 2011-XII в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до п. 19 статті 10-1 Закону України № 2011-XII надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у законах України від 21.10.1993 № 3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та від 06.12.1991 №1932-XII Про оборону України.

Відповідно до ст.1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За визначенням статті 1 Закону № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону № 3543-XII надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпустки. Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набула за період проходження ним військової служби.

Відповідно до п.3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

В день звільнення відповідач не виплатив позивачці грошової компенсації не використаної додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

В даному випадку порушені права позивачки,які підлягають поновленню шляхом задоволення уточнених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому витрати на сплату судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною дії військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки як матері, яка має дітей за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 07.09.2021.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки як матері, яка має дітей за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 07.09.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складений 28 березня 2022 року

Суддя У.М. Нор