Справа № 335/5689/20(ЗП/280/90/21)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2022 року м. Дніпросправа № 335/5689/20(ЗП/280/90/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року (суддя Конишева О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просить на підставі статті 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 06.11.2012 по 31.05.2020 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2011 у справі № 2а-1431/11 у загальній сумі 137 871,70 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не враховано статтю 625 ЦК України.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як було встановлено судом першої інстанції, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2011 року у справі № 2а-1431/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2012 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов`язано Управління ПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_2 пенсію у розмірі не нижче 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 23 серпня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Управлінням ПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснено перерахунок основної і додаткової пенсії та нараховано грошові кошти до виплати у розмірі 72 527,68 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2019 року замінено стягувача у справі № 2а-1431/11 ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 та боржника з Управління ПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя на ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Вказані грошові кошти ГУ ПФУ в Запорізькій області виплачені не були.

Позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що у позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

За висновками суду першої інстанції, оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2011 року у справі № 2а-1431/11 не визначено грошового зобов`язання до стягнення, таке рішення має зобов`язальний характер, а тому у справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Вірно судом першої інстанції зазначено, що право на отримання коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин.

Також вірно судом першої інстанції було ззаначено, що в даній справі позивач не ставить питання про виплату йому нарахованої на користь ОСОБА_2 пенсії, а ставить питання про виплату йому 3-х відсотків річних та інфляційних втрат.

Як було встановлено судом першої інстанції, за життя ОСОБА_2 такі виплати не нараховувались та за ним не обліковувались.

Відповідно до ч.4 ст.24 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Право пенсію та інші соціальні виплати має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав була участь такої особи у соціальних та трудових відносинах.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що позивач не є правонаступником у правовідносинах позивача з органом Пенсійного фонду щодо виплати пенсійних виплат, оскільки такі правовідносини нерозривно пов`язані з особою померлого пенсіонера.

Позивач, у разі документального підтвердження того, що він спадкоємцем має право на отримання за ОСОБА_2 грошових коштів, які були йому нараховані за життя, проте, не отримані, проте, не наділений правом звертатися до суду з приводу продовження правовідносин, які припинились із смертю особи, яка мала право на пенсію.

Вірно судом першої інстанції було взято до уваги, що за змістом норми права наведеної у ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2011 року у справі № 2а-1431/11 не визначено грошового зобов`язання до стягнення, таке рішення має зобов`язальний характер, а тому у справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай