Справа № 120/4834/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 березня 2022 р. Справа №120/4834/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у безпідставному нарахуванні єдиного соціального внеску, та скасувати нараховану суму в розмірі 9828,72 гривень.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є фізичною особою-підприємцем, що проводить незалежну професійну діяльність.

Протягом 2018-2020 роках він одержував доходи виключно як фізична особа-підприємець, що підтверджується самостійно поданими звітами про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого доходу.

При цьому, з невідомих позивачу причин відповідач здійснив нарахування єдиного соціального внеску як фізичній особі-підприємцю та як самозайнятій особі, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Позивач зазначає, що Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі, проте такий обов`язок передбачено у разі, коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. Якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

На переконання позивача, оскільки він є фізичною особою-підприємцем та особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, у нього не виникає обов`язку подавати різні звіти про суми нарахованого доходу та суми нарахованого соціального внеску, оскільки у такому випадку буде мати місце подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Ухвалою від 24 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15 червня 2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно з реєстраційними даними ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування. 12 жовтня 2017 року позивачу встановлено ознаку незалежної професійної діяльності - судовий експерт, а відповідно до відомостей інформаційної системи контролюючого органу станом на 09 лютого 2021 року йому нараховано єдиний соціальний внесок на суму 9828,72 гривень. Як зазначає представник відповідача далі, наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату боргу (недоїмки) без проведення додаткових перевірок. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. На підставі наведеного 03 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-316254-50, відповідно до якої загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 31 жовтня 2020 року становить 9828,72 гривень. Вказану вимогу позивач отримав 14 грудня 2020 року. За наведених обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

12 березня 2009 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що свідчить відповідне свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_2 підтверджується те, що ОСОБА_1 з 01 січня 2012 року обрав спрощену систему оподаткування та є платником єдиного податку (група 2).

Також позивач здійснює незалежну професійну діяльність як судовий експерт.

12 жовтня 2017 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області встановлено ОСОБА_1 ознаку незалежної професійної діяльності "судовий експерт".

Самостійно поданими податковими деклараціями платника єдиного податку від 22 січня 2019 року, від 23 січня 2020 року та від 29 січня 2021 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 визначено суми єдиного податку, що підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточних звітних (податкових) періодів.

03 грудня 2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-316254-50, якою від ОСОБА_1 вимагалося сплатити заборгованість з єдиного внеску в сумі 9228,72 гривень.

При цьому, відповідно до інтегрованої картки платника податків станом на 29 березня 2021 року у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати єдиного податку.

Згідно з відомостями, які містяться в інтегрованій картці платника по єдиному внеску, станом на 28 лютого 2021 року за позивачем рахується борг у сумі 9828,72 гривень як за самозайнятою особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

01 вересня 2020 року позивачем подано до Головного управління ДПС у Вінницькій області заяву, у якій просив скасувати безпідставно нараховані суми єдиного внеску як самозайнятій особі, що провадить незалежну професійну діяльність, проте відповіді на таку не отримав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною 1 статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною 2 цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулює Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина 2 статті 2 Закону).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до положень пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини 1 статті 4 Закону.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (частина 2 статті 5 Закону).

Відповідно до статей 5, 16, 19 Закону розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24 листопада 2014 року (надалі - Порядок №1162).

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку №1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини 1 статті 4 Закону (пункт 3 розділу І Порядку №1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку №1162).

В ході судового розгляду суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець з 12 березня 2009 року перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску.

Розділом ІІІ Порядку №1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини 1 статті 4 Закону, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

Водночас, суд установив, що позивач після отримання свідоцтва про право на зайняття експертною діяльністю заяву за формою №1-ЄСВ до контролюючого органу не подавав. Натомість, відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності, що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що такі дії відповідача як контролюючого органу щодо нарахування позивачу єдиного внеску за ознакою незалежної професійної діяльності вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, а тому є протиправними, порушують майнові права та інтереси позивача і зумовлює ситуацію, при якій платник податків двічі повинен сплачувати один і той самий збір (як фізична особа підприємець та як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), що є недопустимим.

Водночас, визначаючись зі способом захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Так, у позовній заяві йдеться про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо безпідставного нарахування єдиного соціального внеску та про скасування нарахованої суми єдиного внеску в розмірі 9828,72 гривень.

Разом із тим, в ході судового розгляду установлено, що відповідач здійснив нарахування єдиного внеску позивачу як особі, що здійснює незалежну професійну діяльність (як судовий експерт), про що свідчить сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2020 року №Ф-316254-50, якою від ОСОБА_1 вимагалося сплатити заборгованість з єдиного внеску в розмірі 9828,72 гривень.

Відтак, на переконання суду, відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-316254-50, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 03 грудня 2020 року, адже права позивача порушені саме таким податковим рішенням.

Судом також враховано й те, що адміністративна справа №120/4834/21-а є типовою справою, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19.

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, судом в ході розгляду цієї адміністративної справи враховуються правові висновки Верховного Суду, що викладені ним в ухваленому 02 вересня 2019 року рішенні за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19-а.

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції, суд дійшов переконання, що позивачу без законних на те підстав здійснено нарахування єдиного внеску як самозайнятій особі, що здійснює незалежну професійну діяльність, а тому вимога №Ф-316254-50 від 03 грудня 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень, що підтверджується квитанцією 14 травня 2021 року.

Відтак, на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 908 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-316254-50, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 03 грудня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44069150)

Повний текст рішення суду складено 28.03.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович