Справа № 460/10725/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2022 року м. Рівне №460/10725/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доОСОБА_1
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 166 131,85 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість в загальній сумі 166 131,85 грн., в тому числі 23 960,84 грн. - основного платежу, 142 171,01 грн. - пені, що виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № від 03.05.2019, № від 12.05.2020, № від 26.12.2017.

В добровільному порядку вказана заборгованість відповідачем не була погашена, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 03.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.10.2021, відповідач категорично та в повному обсязі не погоджується з висновками, твердженнями та доводами позивача. Зазначає, що позивач посилається на наявність податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 166 131,85 грн., що виникла виключно на підставі податкових повідомлень-рішень № від 03.05.2019 (510 грн.), № від 12.05.2020 (200 грн.), № від 26.12.2017 (23 250,84 грн.), що у сукупності складає 23 960,84 грн., а не 166 131,85 грн. Вказує, що заборгованість в розмірі 166 131,85 грн. виникла на підставі дев`яти (а не трьох) податкових повідомлень-рішень, а саме № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 03.05.2019, № від 12.05.2020, № від 26.12.2017, № від 12.08.2016, № від 04.10.2016, однак позивач не надав копій усіх цих податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, відповідач стверджує, що примусове стягнення боргу можливе лише щодо тієї його частини, що виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № від 03.05.2019 та № від 12.05.2020, тоді як строк для примусового стягнення заборгованості, що виникла на підставі решти податкових повідомлень-рішень, минув. Разом з тим, зауважує, що ним була подана позовна заява, серед вимог якої також наявна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.05.2020, тому визначені в ній податкові зобов`язання є неузгодженими. Насамкінець зазначає, що в 2016-2017 роках в провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді справа № 817/2088/16 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в загальному сукупному розмірі 262 324,44 грн., що виник у т. ч. на підставі податкових повідомлень-рішень, котрі є предметом у даній справі, зокрема: № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 12.08.2016, № від 04.10.2016, при цьому постановою суду від 03.02.2017 позовну заяву задоволено в повному обсязі.

До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено заяву про закриття провадження по справі № 460/10725/21 від 04.10.2021 та заяву про залишення позовної заяви по справі № 460/10725/21 без розгляду від 04.10.2021, які обґрунтовані наведеними вище обставинами.

У відповіді на відзив, що надійшла на адресу суду 09.11.2021, позивач наголошує на безпідставності доводів відповідача, зазначаючи, що згідно розрахунку виникнення податкової заборгованості № 5441/5/17-00-13-03-08 від 14.06.2021, який доданий до матеріалів позовної заяви, початок виникнення податкового боргу - 30.01.2018, що підтверджується відомостями Інтегрованої картки платника податку за 2018 рік. Позивач не заперечує, що стягнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями форми «Н» № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 12.08.2016, № від 04.10.2016 дійсно були предметом розгляду у справі № 817/2088/16, однак стверджує, що відповідач у відзиві на позовну заяву маніпулює фактами, визначаючи як підставу стягнення не пеню, що нарахована по факту несвоєчасної сплати боргу, а вказані податкові повідомлення-рішення.

Позивач наголошує, що нарахування пені в загальній сумі 142 171,01 грн. на несвоєчасну сплату податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями розпочалося у зв`язку із погашенням податкового боргу 30.01.2018 та відповідно відбувалося 31.01.2018, 01.02.2018, 13.02.2018, 26.02.2018, 17.05.2018, 31.01.2019, 04.02.2019, 14.02.2019, 25.02.2019, 29.05.2019, 15.05.2020, 06.07.2020, 05.11.2020 та 07.12.2020. Крім того, підставою для стягнення податкового боргу у справі № 460/10725/21 є також штрафні санкції, визначені контролюючим органом як грошове зобов`язання згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 03.05.2019 на суму 510 грн. (відображено в ІКПП датою нарахування 27.06.2019), № від 12.05.2020 на суму 200 грн. (відображено в ІКПП датою нарахування 22.05.2020), № 017731305 від 26.12.2017 на суму 23 250,84 грн. (відображено в ІКПП датою нарахування 25.09.2020). Разом з тим, у відповідності до абз. 4 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, тому твердження відповідача про сплив строку стягнення податкового боргу є безпідставними. В свою чергу, посилання відповідача на неточність формулювань у позовній заяві не свідчить про безпідставність позовних вимог, а посилання на неузгодженість податкового повідомлення-рішення № від 12.05.2020 не заслуговує на увагу, оскільки доказів наявності ухвали про відкриття провадження у справі або подання скарги в адміністративному порядку відповідачем не надано, тим більше, що вказані обставини не існували на період формування розрахунку виникнення податкової заборгованості.

У запереченні на відповідь на відзив, що надійшла на адресу суду 29.12.2021, відповідач зазначає, що нарахування пені, а разом з тим і початок перебігу строку звернення до суду з позовом про її стягнення, розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні (тобто 11 робочий день з моменту отримання податкового повідомлення-рішення), а не з моменту фактичної сплати узгоджених зобов`язань, строк сплати яких минув та/або моменту зарахування коштів на рахунок. Решта доводів та аргументів аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в органах ДПС як платник податків та раніше був зареєстрований як фізична особа-підприємець. За ним обліковується заборгованість по податках і зборах в загальній сумі 166 131,85 грн., в тому числі:

- пеня в сумі 142 171,01 грн. за несвоєчасну сплату податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 12.08.2016, № від 04.10.2016;

- штрафні санкції в сумі 510,00 грн., що виникли на підставі податкового повідомлення-рішення № від 03.05.2019;

- штрафні санкції в сумі 200,00 грн., що виникли на підставі податкового повідомлення-рішення № від 12.05.2020;

- штрафні санкції в сумі 23 250,84 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2017.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань позивачем 14.03.2014 винесено податкову вимогу форми «Ф» № 127-25/37, яку надіслано платникові податків.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Враховуючи вимоги п. 56.11 ст. 56 ПК України, грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно із п. 54.5 ст. 54 даного Кодексу, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Посилання відповідача на те, що податкове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні № від 12.05.2020, є неузгодженим, не заслуговує на увагу, оскільки доказів оскарження цього податкового повідомлення-рішення до суду він не надав.

На надано також і доказів оскарження податкової вимоги та інших рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а відтак вказані грошові зобов`язання вважаються узгодженими і підстави для їх несплати відсутні.

Як закріплено у п. п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Контролюючим органом була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 14.03.2014 № 127-25/37 на суму 389,25 грн., яка не була задоволена і у встановленому порядку не оскаржувалась.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У встановлений законодавством строк відповідачем не сплачено податковий борг у загальній сумі 166 131,85 грн.

Доводи відповідача щодо повторного стягнення одного і того ж податкового боргу, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 01.07.2016, № від 12.08.2016, № від 04.10.2016, з посиланням на рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 817/2088/16, суд відхиляє у зв`язку з тим, що в межах вказаної справи вирішувалося питання про стягнення безпосередньо заборгованості з податку на додану вартість, тоді як в межах даної справи розглядається питання про стягнення пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, визначених вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.

Що стосується доводів відповідача щодо пропущення позивачем строку примусового стягнення боргу, судом встановлено, що нарахування пені в загальній сумі 142 171,01 грн. на несвоєчасну сплату податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями розпочалося у зв`язку із погашенням податкового боргу 30.01.2018 та відповідно відбувалося 31.01.2018, 01.02.2018, 13.02.2018, 26.02.2018, 17.05.2018, 31.01.2019, 04.02.2019, 14.02.2019, 25.02.2019, 29.05.2019, 15.05.2020, 06.07.2020, 05.11.2020 та 07.12.2020. Разом з тим, у відповідності до абз. 4 п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не було пропущено строк для примусового стягнення податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість, відповідач доказів сплати чи часткової сплати податкового боргу суду не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг в сумі 166131,85 грн. та перерахувати за наступними реквізитами:

«14010100 (Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на рахунок UA0017523, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач - ГУК у Рівненській області/Костоп.міс.тг/ 14010100)».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська,12,м.Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складений 28 березня 2022 року

Суддя У.М. Нор