Справа № 460/4477/22
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 березня 2022 року м. РівнеСправа №460/4477/22

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Н.О. Дорошенко, після одержання позовної заяви

Фермерське господарство "Добробут-СВ Агро"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося з позовом Фермерське господарство "Добробут-СВ Агро" до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Рівненській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.09.2021 за №3116957/38426389, №3116946/38426389 та №3116951/38426389, зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 05.07.2021 №2, від 07.08.2021 №1 та від 10.08.2021 №2.

Ухвалою судді від 28.02.2022 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та надати докази в обґрунтування поважності причин його пропуску, а також надати документально підтверджені відомості щодо дати отримання рішень за результатами адміністративного оскарження.

24.03.2022 представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Оцінюючи наведені позивачем аргументи та надані докази щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами другою та третьою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

У постанові від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 (№К/9901/16396/19) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним ч. 4 ст. 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З позовної заяви та наданих доказів встановлено, що спірні рішення Головного управління ДПС у Рівненській області були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, якою за наслідками розгляду скарг прийняті рішення:

№44177/38426389/2 від 30.09.2021, яким скаргу залишено без задоволення, а рішення від 15.09.2021 №3116957/38426389 - без змін;

№44173/38426389/2 від 30.09.2021, яким скаргу залишено без задоволення, а рішення від 15.09.2021 №3116946/38426389 - без змін;

№44188/38426389/2 від 30.09.2021, яким скаргу залишено без задоволення, а рішення від 15.09.2021 №3116951/38426389 - без змін.

Отже, тримісячний строк звернення до суду з цим позовом завершився 30.12.2021.

Позов пред`явлено до суду 22.02.2022, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду представник позивача зазначив, що позивач не зміг реалізувати своє право на звернення до адміністративного суду у межах встановленого законом строку з підстав перебування голови Фермерського господарства "Добробут-СВ Агро" та представника позивача на амбулаторному лікуванні.

Як встановлено судом з довідки Консультативної поліклініки КНП "Острозька багатопрофільна лікарня" від 01.02.2022, у період з 28.12.2021 по 19.01.2022 голова Фермерського господарства "Добробут-СВ Агро" ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом "Розтягнення зв`язкового апарату правого колінного суглобу".

Суд звертає увагу, що відповідно до положень статусу Фермерського господарства "Добробут-СВ Агро" засновниками цього господарства є громадяни ОСОБА_2 (66,67% статутного капіталу) та ОСОБА_1 (33,33% статутного капіталу). Органами управління фермерського господарства, крім його голови (керівника), є збори його засновників (учасників) (п.11.1), які, в свою чергу, мають право брати участь в управлінні фермерським господарством (пп.6.1.1 п.6.1).

Статтею 92 Цивільного кодексу України встановлено, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 № 973-IV головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону.

Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України.

Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

З урахуванням фактичних обставин та наведеного правового регулювання, суд вважає, що перебування керівника юридичної особи фермерського господарства на амбулаторному лікуванні не свідчить про існування об`єктивних перешкод для здійснення господарської діяльності такої юридичної особи чи її управління, не впливає на реалізацію прав та обов`язків суб`єкта господарювання у сфері податкових правовідносин, а відтак не дає підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Суд також не бере до уваги доводи щодо перебування представника позивача (адвоката) на амбулаторному лікуванні у період з 26.01.2022 по 07.02.2022, оскільки представництво інтересів сторони в адміністративному процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Суд вважає, що позивач, отримавши 30.09.2021 рішення Державної податкової служби України за результатами адміністративного оскарження спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, мав достатньо часу та об`єктивну можливість звернутися за кваліфікованою юридичною допомогою до іншого представника або пред`явити позов самостійно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що своєчасне пред`явлення позивачем позову не було утрудненим чи неможливим, а тому причини та обставини, на які покликається представник позивача, мотивуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, не є поважними та не можуть бути підставою для її задоволення.

Суд зауважує, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1), та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч.2).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови", в якій Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Розгляд позовної заяви, поданої з пропуском строку звернення до суду, порушить принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом (ст. 8 КАС України), оскільки в такому разі позивачу буде надана перевага, що не ґрунтується на законі.

За приписами ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, позов слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу складено 29 березня 2022 року.

Суддя Н.О. Дорошенко