Справа № 580/1292/20
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року справа № 580/1292/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А., розглянувши у письмовому провадженні у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі від 19.03.2020, про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру, виходячи з 90% від суми місячної заробітної плати, що визначена на підставі довідки Прокуратури Черкаської області №18-58 вих. 20 від 25.02.2020 з урахуванням раніше проведених виплат у сумі 48 317 грн. 70 коп. та здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Також просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач вказав, що з 2011 року йому відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» призначено пенсію за вислугу років. У зв`язку зі збільшенням посадових окладів працівникам прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-V11 від 14.10.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років. Проте відповідач відмовив у перерахунку з посиланням на ту обставину, що відповідно до ч. 15 ст. 86 вказаного Закону максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач посилається на п. 2 розд. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-V1, який передбачає, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, тому вважає відмову у перерахунку пенсії протиправною.

Крім цього з посиланням на практику Верховного Суду України та Верховного Суду зазначає, що перерахунок пенсії має бути здійснений із застосуванням відсоткового значення, з урахуванням якого призначена пенсія.

Зазначає, що право на перерахунок пенсії з 01.10.2017 отримав 06.09.2017, тобто з дати вступу в дію постанови Кабінету Міністрів України №1697-V11 від 14.10.2014, тому за аналогією закону, а саме: ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на перерахунок пенсії з 01.10.2017.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив з тих підстав, що право на перерахунок пенсії виникло у позивача на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(11)2019 з дня його ухвалення. Отже вимоги позивача щодо перерахунку пенсії з 01.10.2017 є незаконними.

Щодо вимог про застосування обмеження розміру пенсії, то вони є безпідставними, оскільки таке обмеження передбачене ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-V11, яка підлягає застосуванню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/1999 щодо дії законів у часі.

Посилання позивача на аналогію закону є помилковим, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України така аналогія застосовується у разі відсутності відповідного закону. Проте в даному випадку Закон №1697-V11 чітко регулює спірні відносини.

Щодо позовної вимоги про виплату різниці між нарахованою та фактично виплаченою пенсією однією сумою без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, то вона суперечить вказаній постанові.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій послався на доводи, викладені у позовній заяві.

Ухвалою судді від 14.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 09.06.2020 провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням рішенням Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20.

Ухвалою суду від 29.03.2022 провадження у справі поновлено.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 з 10 червня 2011 року перебуває на обліку у Головному Управлінні Пенсійного фонду України у Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-Х11.

17.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та довідки про розмір заробітної плати від 25.02.2020 №18-58 вих20, виданої Прокуратурою Черкаської області на виконання рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(11)2019, згідно з якою заробітна плата позивача станом на 20.02.2020 становить 48317,70 грн та довідково зазначено, що заробітна плата за відповідною посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області становить 40554,75 грн.

Заява позивача була розглянута відповідачем та рішенням відповідача №69 проведено перерахунок пенсії позивача із заробітної плати за посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області, розмір пенсії склав 24332,85 грн (40554,75 грн - заробітна плата за посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області х 60%), Сума до виплати з урахуванням обмеження з 28.02.2020 складає 16380 грн.

Листом 19.03.2020 №749-1547/3-03/4-2300/20 повідомлено про проведений перерахунок.

Проведення перерахунку підтверджується копією протоколу/розпорядження щодо призначення/ перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з проведеним перерахунком в частині заробітної плати, з якої здійснено перерахунок, застосування відсоткового значення 60%, обмеженням пенсії десятикратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та з датою, з якої був проведений перерахунок, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

На час призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії за вислугу років (10 червня 2011 року) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону N 1789-XII (до 15 липня 2015 року).

Відповідно до частини першої цієї статті Закону N 1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із частиною дванадцятою вказаної статті Закону N 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1 Закону N 1789-XII).

До статті 50-1 Закону N 1789-XII вносилися зміни Законом України від 8 липня 2011 року N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон N 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону 1789-XII з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено Закон N 1697-VII.

У первинній редакції частина двадцята статті 86 Закону N 1697-VII мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону N 1697-VII та частина сімнадцята (з 1 жовтня 2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону N 1789-XII містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII "Прикінцеві положення" Закону N 1697-VII щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон N 1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року N 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон N 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону N 1789-XII (діяла до 15 липня 2015 року) та частину двадцяту статті 86 Закону N 1697-VII (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення N 7-р(II)/2019, яким:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону N 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону N 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення,

та установив такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону N 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону N 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 збільшено посадові оклади працівників прокуратури, отже після набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року N 7-р(II)/2019 вказана постанова є підставою для перерахунку пенсій працівників прокуратури.

Вказаний висновок зазначений у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20.

Судом встановлено, що позивач 17.03.2020 звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та довідки про розмір заробітної плати від 25.02.2020 №18-58 вих20, виданої Прокуратурою Черкаської області, згідно з якою заробітна плата позивача за відповідною посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області становить 40554,75 грн.

Рішенням відповідача №69 проведено перерахунок пенсії позивача із заробітної плати за посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області, розмір пенсії склав 24332,85 грн (40554,75 грн - заробітна плата за посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області х 60%), Сума до виплати з урахуванням обмеження з 28.02.2020 складає 16380 грн.

Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із зазначеної у довідці від 25.02.2020 №18-58 вих 20 заробітної плати 48317,70 грн, водночас посилається як на підставу перерахунку на постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657, якою збільшені посадові оклади працівникам прокуратури.

Як зазначено вище, згідно ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII однією з підстав перерахунку пенсії за вислугу років є збільшення розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті. Отже підставою для перерахунку є заробітна плата, обрахована на дату збільшення посадових окладів, тобто на 01.10.2017.

З довідки від 25.02.2020 №18-58 вих 20 вбачається, що заробітна плата за відповідною посадою начальника відділу прокуратури Черкаської області становить 40554,75 грн. Отже перерахунок із вказаної заробітної плати здійснений відповідачем на законних підставах.

Водночас заробітна плата у сумі 48317,70 грн обрахована за період з 01.02.2015 по 31.01.2020, тому не може бути підставою для перерахунку пенсії у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657.

Отже позовна вимога щодо перерахунку пенсії із заробітної плати 48317,70 є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії у розмірі 60% заробітної плати суд зазначає наступне.

З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у зразковій справі №580/5962/20 сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 501 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовна вимога щодо здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо перерахунку пенсії із застосуванням обмеження десятикратним розміром прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян суд зазначає таке.

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме: надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон №1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у зразковій справі №580/5962/20 сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.

Як вбачається з обставин справи, що розглядається, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний розмір, з огляду на що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, позовна вимога щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Також суд зазначає, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

За таких обставин, а також ураховуючи останню правову позицію Верховного Суду, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 у справі N 640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 N 649, отже вказана позовна вимога є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду.

На час вирішення справи відсутні підстави вважати, що прийняте рішення не буде виконано відповідачем, тому суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю.

У разі невиконання відповідачем рішення після набрання ним законної сили суду позивач має право звернутись із заявою про встановлення судового контролю.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн, тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог судові витрати у сумі 420,40 підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. 5, 9, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області щодо перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 28 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки Прокуратури Черкаської області №18-58 вих20 від 25 лютого 2020 року з 13 грудня 2019 року та виплатити донараховану пенсію з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО