Справа № 300/7013/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/7013/21 пров. № А/857/2044/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шевчук С.М.,

суддів - Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Кушик Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Скільського І.І., дата складення повного тексту рішення суду - 15.12.2021) у справі №300/7013/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, суд -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення йому з червня 2021 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування в судовий стаж періодів його роботи на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з червня 2021 року перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення ОСОБА_1 з 01.06.2021 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування в судовий стаж періодів його роботи на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби.

Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.06.2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що суд, при прийнятті оскаржуваного рішення не надав належної правової оцінки всім суттєвим обставинам справи.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що згідно із статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (із внесеними змінами і доповненнями) - встановлено перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді: суддів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення судді на посаду. Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» встановлено, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, проте дана постанова втратила чинність на підставі постанову КМУ 31097 від 01.12.2010, а Законом №1402 не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання та період проходження строкової військової служби. Також зазначає, що на час призначення позивача на посаду судді діяв Закон України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992, яким не було передбачено врахування зазначених періодів роботи до стажу роботи, що дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу відповідача та на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційні вимоги заперечує.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно рішення Вищої ради юстиції від 14.09.2016 №2224/0/15-16 загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає йому право на звільнення з посади судді у відставці становить понад 28 років, в тому числі: 18 років 2 місяці на посаді судді, понад 7 років на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, 1 рік 9 місяців - половина строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, 1 рік 11 місяців - період проходження строкової військової служби.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 у справі №300/2476/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 № 17, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 у справі №300/2476/20, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020. При проведенні перерахунку призначеного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем не враховано до стажу судді періоди роботи на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половину строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, календарний період проходження строкової військової служби, внаслідок чого розмір довічного грошового утримання позивача зменшено з 90% до 50%.

На звернення позивача, листом від 14.09.2021 відповідач повідомив, що до суддівського стажу зараховано 18 років 3 місяці роботи на посаді судді, та визначено суддівську винагороду в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на 2%. Також зазначено, що підстав для зарахування інших періодів роботи до суддівського стажу позивача, немає.

Вважаючи вказані дії відповідача щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що неврахування відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періодів роботи позивача на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, слід визнати протиправним. Суд вважав, що такі дії відповідача мали наслідком неправомірне зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при його перерахунку.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

За приписами статті 142 Закону №1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

До стажу ж роботи на посаді судді, у розумінні приписів статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

При цьому, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

У контексті зазначених позивачем підстав позову, зокрема, стосовно неврахування відповідачем до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби, колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 13.11.2019 у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 у справі №559/512/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20.

У вищевказаних постановах Верховного Суду зазначено, що положеннями Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» були внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) .

Зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею, на чому також акцентовано увагу у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №243/4458/17.

Згідно з вимогами статті 135 цього ж Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв станом на день призначення позивача на посаду судді.

Абзацом другим частини 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Окрім цього згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинного на день призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

В силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України вказані висновки враховуються колегією суддів при вирішенні спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що стаж роботи позивача складає більше 28 років, в тому числі 18 років 2 місяці на посаді судді, понад 7 років на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половина строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті - 1 рік 9 місяців, періоду проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців. Вказане підтверджується наявними у матеріалах адміністративної справи копіями рішення Вищої ради юстиції від 14.09.2016 №2224/0/15-16, диплома серії ЖВ №928759 від 27.06.1981 та військового квитка серії НОМЕР_1 від 20.03.1983.

За таких обставин, з урахуванням приписів вищевикладених правових норм законодавства і висновків Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів вважає, що до стажу роботи на посаді судді, який застосовується для встановлення щомісячного довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню понад 7 років на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половина строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті - 1 рік 9 місяців, періоду проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців.

Отже, стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 28 років, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен становити 66% (50% за 20 років + 16% за 8 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вказаних періодів роботи, є протиправною, а відтак, слід зобов`язати відповідача здійснити з 01.06.2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи позивача та задоволення названого адміністративного позову.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 300/7013/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 31 березня 2022 року