Справа № 280/8288/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2022 року м. Дніпросправа № 280/8288/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року (суддя Максименко Л.Я.) у справі №280/8288/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним і скасувати наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 02 серпня 2021 року № 78-ос щодо зупинення з 02 серпня 2021 року виплати доплати до посадового окладу за вислугу років та за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) судці Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області проводити нарахування та виплату суддівської винагороди з 02 серпня 2021 року судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу, у відповідності до наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року №6-К та з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) у розмірі 15% посадового окладу у відповідності до наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2018 року №15-К.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що призначений на посаду судді Енергодарського міського суду Запорізької області та переведений на посаду судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Відповідними наказами голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позивачу встановлена доплата до посадового окладу за вислугу років в розмірі 30 % та доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) у розмірі 15% посадового окладу. Однак, наказом начальника ТУ ДСА України в Запорізькій області від 2 серпня 2021 року № 78-ос, позивачу була зупинена виплата доплат до посадового окладу за вислугу років та за науковий ступінь з 2 серпня 2021 року. Позивач вважав дії відповідача протиправними щодо видачі оспорюваного наказу і нарахування та виплати суддівської винагороди без врахування оплати за вислугу років, оскільки позивач, як суддя, який не здійснює правосудця через обставини, що не залежать від позивача особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат

до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 за №11-р/2018 у справі №1-7/2018(4062/15).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2021 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним і скасовано наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 2 серпня 2021 року № 78-ос "Про зупинення виплати доплат до посадового окладу судді ОСОБА_1 ";

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області провести нарахування та виплатити суддівську винагороду з 02 серпня 2021 року судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з урахуванням щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу, у відповідності до наказу голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року №6-К та з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) у розмірі 15% посадового окладу у відповідності до наказу голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2018 року №15-К.

За наслідками розгляду справи судом зроблено висновок про те, що рішення ТУ ДСА в Запорізькій області про скасування доплат до посадового окладу судді є неправомірним та таким, що не узгоджується з положеннями законодавства, яким врегульовано порядок та підстави виплати суддівської винагороди. З цього приводу суд зазначив те, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу. Такий висновок суд обґрунтував, зокрема, посиланням на рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.

Також, суд першої інстанції, з`ясувавши те, що фактично спірний наказ відповідача виданий на виконання листа - вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021, зазначив те, що вказаний лист - вимога не може бути підставою для вчинення та прийняття ТУ ДСА протиправних дій та рішень.

Не погодившись з рішенням суду, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції, фактично пославшись на висновки Конституційного Суду України, які викладені у рішенні від 04 грудня 2018 року №11-р/2018, не з`ясував причини, які зумовили припинення виплати позивачеві доплат до посадового окладу. Відповідач вказує на те, що такими причинами є вимога органу державного фінансового контролю, яка. у свою чергу, є обов`язковою для підконтрольної організації, що і стало підставою видання ТУ ДСА оскаржуваного наказу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що Указом Президента України "Про призначення суддів" №352/2013 від 27 черпня 2013 року ОСОБА_1 призначено па посаду судді Енергодарського міського суду Запорізької області строком на п`ять років.

Указом Президента України № 534/2014 від 17 червня 2014 року ОСОБА_1 , переведено в межах п`ятирічного строку на посаду судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Наказом голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №5-К від 14 липня 2014 року ОСОБА_1 зараховано до штату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Наказом начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №85-ос від 15 липня 2014 року ОСОБА_1 з 14 липня 2014 року встановлено: - посадовий оклад, згідно штатного розпису; - щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу за стаж роботи до 5 років.

Наказом голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя "Про зміну розміру доплати за вислугу років судді ОСОБА_1 " №9-К від 20 липня 2016 року, встановлено ОСОБА_1 з 23 липня 2016 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% від посадового окладу, як такому стаж роботи якого станом на 23.07.2016 становить 03 роки 00 місяців 00 днів.

Наказом голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя "Про встановлення доплати за науковий ступінь судді ОСОБА_1 " №11-К від 23 вересня 2016 року, встановлено ОСОБА_1 з 23 вересня 2016 року щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) у розмірі 15% посадового окладу.

Наказом заступника голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя "Про припинення виплат щомісячних доплат судді ОСОБА_1 " №7-К від 26 червня 2018 року, з 27 червня 2018 року припинено нарахування і виплата відповідних доплат, які складають суддівську винагороду судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , як такому, повноваження якого на посаді судді припинені у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді та зазначено, що Наказ втрачає чинність з моменту обрання ОСОБА_1 на посаду судді безстроково.

Наказом голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя "Про встановлення доплати за вислугу років, науковий ступінь суддям Шевченківського районного суду м. Запоріжжя" №15-К від 11 грудня 2018 року, встановлено з 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років розмірі 20% посадового окладу судді, як такому, що має стаж роботи станом на 04.12.2018 більше п`яти років (08 років 04 місяці 11 днів) та не здійснює правосуддя з незалежних від нього причин та щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) у розмірі 15% посадового окладу.

Наказом голови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя "Про зміну розміру доплати за вислугу років судді ОСОБА_1 " №6-К від 01 липня 2020 року, встановлено ОСОБА_1 з 23 липня 2020 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу, як такому стаж роботи судді якого станом на 23.07.2020 становить 10 років 00 місяців 00 днів.

Відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на 1 квартал 2021 року Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області в період з 25 02 2021 по 25.05.2021 (із зупиненням в період з 15.03.2021 по 17.03.2021, з 22.03.2021 по 18.04.2021, з 29.04.2021 по 11.05.2021 та з 14.05.2021 по 16.05.2021) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області за період з 01.01.2019 по 31.12.2020. За результатами проведення ревізії фахівцями Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Запорізькій області від 25.05.2021 за №08.08-20/7 (далі за текстом позовної заяви - Акт), в якому фахівці Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області доходять висновку про те, що з втратою з 01.01.2020 чинності п.23 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за №1402-VІІІ судді, які не мають повноважень для здійснення правосуддя, з 01.01.2020 втратили право на отримання доплат до посадового окладу.

12.07.2021 на адресу ТУ ДСА України в Запорізькій області надійшла Вимога Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021 "Про усунення виявлених порушень".

На виконання Вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 09.07.2021 за №040808-15/2661-2021 ТУ ДСА України в Запорізькій області на адресу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя направлено лист з пропозицією видати наказ про проведення перерахунку суддівської винагороди судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 .

26.07.2021 на лист ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-04/3095 від 21.07.2021, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було надано відповідь від 26.07.2021 №01 -36/121/2021, якою повідомлено, що з урахуванням позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні №11-р/2018 від 04.12.2018, підстави для видачі наказу про зупинення дії наказу від 01.07.2020 №6-К "Про встановлення доплати до посадового окладу за вислугу років", наказу від 11.12.2018 №15-К (в частині встановлення доплати за науковий ступінь), зупинення з 21.07.2021 виплати доплати до посадового окладу за вислугу років та доплати до посадового окладу за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії), а також перерахунок суддівської винагороди за період з 01.01.2020 по 21.07.2021 з утриманням зайво виплаченої доплати за вислугу років судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 відсутні. Скасування виплати доплат до посадового окладу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , який не має повноважень для здійснення правосуддя з незалежних від нього причин, призведе до порушення Конституційного принципу незалежності суддів.

Наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 02 серпня 2021 року № 78-ос, ОСОБА_1 була зупинена виплата доплати до посадового окладу за вислугу років та доплати за науковий ступінь.

Не погоджуючись із наказом від 02.08.2021 № 78-ос та з вимогою вчинити певні дії позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, з метою надання оцінки рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити суть спірних відносин, які становлять предмет розгляду цієї справи.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що фактично підставою для видання ТУ ДСА оскаржуваного наказу про зупинення виплати доплат до посадового окладу стала вимога органу державного фінансового контролю, яка сформовано Держаудитслужбою з огляду на їх позицію щодо зайвою виплатою ТУ ДСА суддям доплат до посадового окладу у разі нездійснення суддею правосуддя.

Така позиція органу державного фінансового контролю фактично ґрунтується на такому.

Законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII).

Розмір суддівської винагороди, підстави та порядок її виплати визначено ст.135 Закон № 1402-VIII.

Пунктом 22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Частиною 10 статті 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI (тут і далі - в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд") установлено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 положення частини третьої, десятої статті 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI визнано неконституційними та вони втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Положення пункту 22 та пункту 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII виключено на підставі Закону України від 16 жовтня 2019 року № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який набрав чинності з 01.01.2020.

Згідно із ч.10 ст.135 Закон № 1402-VIII суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Отже, за позицією органу державного фінансового контрою, яким направлено на адресу ТУ ДСА вимогу, що фактично і стало підставою для видання ТУ ДСА оскаржуваного наказу, починаючи з 01.01.2020 судді, які не здійснювали правосуддя, не мали право на отримання доплат до посадового окладу.

Надаючи оцінку таким підставам зупинення доплат до посадового окладу, суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Положення частин третьої, десятої статті 133 Закону № 2453-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

За висновками цього Рішення, Конституційний Суд України вирішив:

" 1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, зі змінами, а саме:

- частини першої статті 55 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду;

- частини восьмої статті 56, частин першої, другої статті 89 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з обов`язковим проходженням підготовки у Національній школі суддів України для підтримання кваліфікації;

- частини третьої статті 82, частин шостої, сьомої статті 147 щодо нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді".

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018, положення частин третьої, десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У пункті 3.4 цього Рішення Конституційний Суд України зазначив, з-поміж іншого, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється саме Законом № 2453 у редакції Закону № 192, а випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначаються Законом № 1402.

Далі, за текстом Рішення, зазначено, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Застосований законодавцем у положенні частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192 підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати виправданим, справедливим та домірним, оскільки такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Конституційний Суд України вважає, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів. Отже, положення частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192 для цілей застосування окремих положень Закону № 1402 суперечить частинам першій, другій статті 126 Конституції України.

Отже, з урахуванням правової позиції Коснтитуційного Суду України, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

При цьому, проаналізувавши підстави, які визначені Конституційним Судом України, для визнання неконституційними окремих норм права, а також врахувавши те, що положення частини 10 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, які визнані рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 за № 11-р/2018 не конституційними, були тотожними за змістом положенням частини десятої статті 135 Закону № 1402-VIII, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що вказане Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 за №11-р/2018 (Справа №1-7/2018(4062/15) стосується не тільки попередніх редакцій Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а й аналогічних вимог ч.10 ст.135 нині діючого Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", які також не відповідають Конституції України, а тому не підлягають застосуванню, тобто Конституційний Суд України вирішує питання не тільки ретроспективно відносно двох минулих редакцій Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а й прив`язує визнання його положень неконституційними і для цілей нині діючого Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, прийнявши до уваги вищенаведені висновки Конституційного Суду України, з`ясувавши те, що не здійснення позивачем правосуддя не було пов`язано з діями самого позивача, як то притягнення останнього до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності і, як наслідок, відсторонення від посади чи від здійснення правосуддя, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необґрунтованості позиції про те, що починаючи з 01.01.2020 судді, які не здійснювали правосуддя з незалежних від них причин, не мали право на отримання доплат до посадового окладу.

Правильними є і висновки суду першої інстанції про те, що лист - вимога органу державного фінансового контролю не може бути причиною для вчинення та прийняття ТУ ДСА дій та рішень, які не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, якими врегульовано порядок та підстави виплати суддівської винагороди.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №280/8288/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

Повне судове рішення складено 31.03.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк