Справа № 160/7866/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7866/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року в адміністративній справі №160/7866/21 (головуючий суддя першої інстанції Турова О.М.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 14.05.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі йому індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 30.10.2018 року - березень 2018 року;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року в сумі 116708 грн. 37 коп. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 30.10.2018 року - березень 2018 року, відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2018 року №1078.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач в період з 27.07.2004 року по 30.10.2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 №214 о/с від 20.10.2018 року його звільнено з військової служби у запас. Наказом від 16.11.2018 року №313 його з 30.10.2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Представник позивача 12.04.2021 року звернувся в його інтересах до відповідача із запитом щодо отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року. Проте, відповідач листом повідомив, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не передбачено, з огляду на що нарахувати та виплатити позивачу індексацію за вказаний період, враховуючи базовий місяць в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 30.10.2018 року - березень 2018 року, немає законних підстав. Вказану відмову позивач вважає протиправною з урахуванням того, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу відповідач повинен був зробити повний розрахунок з ним без надання останнім будь-яких додаткових заяв чи вимог.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про задоволеннія позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 з 27.07.2004 року по 30.10.2018 року проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України, зокрема, у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом тво командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 року №313 (по стройовій частині) позивача з 30 жовтня 2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням, а також направлено для постановки на військовий облік до Новомосковського РВК Дніпропетровської області.

Вказаним наказом визначено виплатити ОСОБА_2 : грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 79750,66 грн.; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1479 у розмірі 53% від посадового окладу заступника командира реактивного артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення бригадної артилерійської групи з 01 жовтня по 30 жовтня 2018 року; надбавку за особливості проходження служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірах, передбачених телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 року №248/1479 з 01 жовтня по 30 жовтня 2018 року; 50% грошової допомоги при звільненні за кожний повний прослужений рік - 18 років; надбавку за роботу з таємними документами в розмірі 10% з 01 жовтня по 30 жовтня 2018 року.

12.04.2021 року представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року.

Відповідач листом повідомив, що індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась громадянину ОСОБА_3 відповідно Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого ПКМУ № 1078 від 17.07.2003 року (зі змінами). Останнє нарахування індексації грошового забезпечення проведено в грудні 2015 року (базовий місяць - липень 2015 року, нарахована та виплачена індексація в сумі: 20,76 грн., фіксована сума 774.35 грн. Разом до виплати за грудень 2015 року 783,09 грн.) Базовий місяць для нарахування індексації встановлений липень 2015 року у зв`язку зі збільшенням розміру надбавки за вислугу років. З 2016 року відповідно до телеграми № 248/3/9/1/2 від 04.01.2016 року на виконання вимог телеграми № 248/3/9/1/1150 від 31.12.2015 року щодо збільшення в 2016 році розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, п.7 сказано, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого ПКМУ № 1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації його грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року, ОСОБА_2 оскаржив таку бездіяльність.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон №1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 року 103 відсотка).

Відповідно до статті 5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною 2 статті 6 цього ж Закону визначено Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 9 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з наступними змінами та доповненнями (далі по тексту - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 року 103 відсотки).

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, приписами наведених нормативно-правових актів встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Ухвалою третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2021 року витребувано у відповідача щодо звернення позивача до ВЧ стосовно нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року (надати копі заяви); інформацію стосовно результатів розгляду такого звернення (надати копію відповіді); відомості щодо нарахування (навести розрахунок) та виплати індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період.

Копію ухвали суду відповідач отримав 14.12.2021 року.

21.03.2022 року до апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому зазначив, що індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась позивачу відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого ПКМУ №1078 від 17.07.2003 року (зі змінами). Останнє нарахування індексації грошового забезпечення було проведено в грудні 2015 року (базовий місяць - липень 2015 року, нарахована та виплачена індексація в сумі: 20,76 грн., фіксована сума 774,35 грн. Разом до виплати за грудень 2015 року 783,09 грн.). Базовий місяць для нарахування індексації позивачу встановлений - липень 2015 року у звязку зі збільшенням розміру надбавки за вислугу років.

Таким чином, відповідачем визнається, що під час служби позивача зазначене перевищення мало місце, а тому позивач має право на виплату йому індексації грошового забезпечення і така індексація проводилась з урахуванням базового місяця - липень 2015 року.

Відтак, спірним питанням в даній справі є визначення базового місяця для нарахування індексації, оскільки під час служби позивача змінились правила визначення такого базового місяця. Позивач вважає, що базовим місяцем з 1 грудня 2015 року повинен бути місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), відповідач наполягає, що базовим місяцем для позивача є місяць, в якому він був призваний на військову службу.

Разом з тим, Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 викладено в новій редакції пункт 10-2 Порядку №1078, якою в тому числі внесено зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників, та застосовується з 1 грудня 2015 року:

«Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».

При цьому, загальне правило визначення базового місяця для нарахування індексації встановлено у п. 5 Порядку № 1078:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».

Відповідно до пункту 14 цього Порядку роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 року №201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в такому.

«…обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».

Тобто, з 01 грудня 2015 року змінились правила визначення базового місяця для новоприбулих працівників, в т.ч. і військовослужбовців, і Порядок №1078 з вказаної дати більше не містив правила, що таким базовим місяцем є місяць прийняття особи на роботу (у спірних правовідносинах - місяць призову на військову службу). Єдиним правилом визначення базового місяця стало таке - базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець). Іншого правила з 01 грудня 2015 року чинне законодавство не містило.

Враховуючи викладене та наведені у листі роз`яснення, для особи, яка проходила службу з 2004 року до 01.12.2015 року, обчислення індексу споживчих цін з 1 грудня 2015 року мало здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає така особа.

Проте, схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України була затверджена Постановою КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.01.2008 року.

Листом Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 року №122/0/66-17 підтверджено, що посадові оклади військовослужбовців в останнє підвищувались в січні 2008 року.

Лише після прийняття Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується доводами позивача щодо січня 2008 року, як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року встановлено незмінність посадових окладів військовослужбовців.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008 року, в тому числі в період перебування позивача на службі, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації не відбувалося.

Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців до 01.03.2018 року, а з 01.03.2018 року базовим місяцем для нарахування індексації є березень 2018 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що фактично відповідачем не здійснювалась індексація грошового забезпечення позивача у період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року, є безпідставною, оскільки згідно тексту позову, заяви представника позивача, відповіді військової частини на таку заяву та відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем нарахування та виплата індексації грошового забезпечення проводилась з урахуванням базового місяця - липень 2015 року.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при визначенні базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Враховуючи, що нарахування, виплата грошового забезпечення та проведення індексації належить до компетенції відповідача, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 30.10.2018 року в сумі 116708 грн. 37 коп. задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому у відповідності до статті 317 КАС України рішення суду першої інстанції належить скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року в адміністративній справі №160/7866/21 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року в адміністративній справі №160/7866/21 скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_2 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, та за період з 01.03.2018 року по 30.10.2018 року включно з урахуванням березня 2018 року, як базового місяця.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 22.01.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, та за період з 01.03.2018 року по 30.10.2018 року включно з урахуванням березня 2018 року, як базового місяця, та виплатити нараховану суму індексації з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак