Справа № 140/219/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/219/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком на підставі заяви від 21 січня 2021 року періодів роботи зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , дата заповнення - 06 серпня 1982 року, на ім`я ОСОБА_1 на різних підприємствах за період з 03 серпня 1982 року по 25 січня 1999 року; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком, на підставі заяви від 21 січня 2021 року вказані періоди роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 31 жовтня 2020 року, на підставі поданої заяви від 21 січня 2021 року, позивачу призначено пенсію за віком, розмір якої обчислено із страхового стажу тривалістю 34 роки 03 місяці 01 день. З 26 листопада 2021 року після уточнення, стаж зменшено до 29 років 3 місяців 1 дня.

На звернення ОСОБА_1 щодо тривалості страхового стажу, що врахований при призначенні пенсії органами Пенсійного фонду, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 26 листопада 2021 року №14325-13612/Н-02/8- 0300/21 повідомило, що при призначенні пенсії до страхового стажу не враховано періоди роботи на підставі трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки згідно з записами позивач був прийнятий на роботу на Мизоцький цукровий комбінат, однак перша сторінка та запис про його звільнення завірені печаткою Мизоцького цукрового заводу, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 17 серпня 1993 року за №258.

Позивач вказує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення - 06 серпня 1982 року, на ім`я ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить повні, точні і послідовні записи, без виправлень, щодо його трудової діяльності на різних підприємствах за період 03 серпня 1982 року по 25 січня 1999 року, а також щодо навчання в ВУЗІ. Окрім того на сторінці 29 трудової книжки містяться відомості щодо його заохочень роботодавцями, що додатково підтверджує зроблені роботодавцями записи про періоди трудової діяльності.

Також на запит начальника відділу обслуговування громадян сервісного центру №6 ПФУ надано архівну довідку від 19 лютого 2021 року №47, що підтверджує працевлаштування на Мізоцькому цукровому заводі з 1982 року і подальше звільнення.

Зазначає, що відповідач не має жодних належних та допустимих доказів, що записи в трудовій книжці недійсні чи містять неправдиві відомості про його працевлаштування протягом зазначеного в ній періоду. Відповідно, враховуючі що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, відповідач має можливість та зобов`язаний здійснити розрахунок трудового стажу за записами, які містяться в трудовій книжці.

Керуючись наведеним вище, позивач уважає, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу відповідні періоди роботи, що зазначенні в трудовій книжці. В ній наявні чіткі, узгодженні та послідовні записи про періоди роботи, що дає право на зарахування їх до страхового стажу, оскільки за правильність заповнення трудової книжки позивач, як працівник не несе відповідальності, відповідач своїми діями протиправно позбавив права на врахування цих періодів до страхового стажу, чим порушено його право на отримання належного пенсійного забезпечення у зв`язку з призначенням пенсії за віком.

З урахуванням зазначеного, просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 09 лютого 2022 року №0300-0902-8/6739 відповідач позовних вимог не визнав, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 жовтня 2020 року.

Страховий стаж, обчислений на підставі наданих документів та даних системи персоніфікованого обліку, врахований при призначенні пенсії, становить 34 роки 3 місяці 1 день.

При призначенні пенсії до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки №8-10 з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», так як згідно з записами ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на Мизоцький цукровий комбінат, однак перша сторінка та запис про звільнення завірені печаткою Мизоцького цукрового заводу, та згідно записів №14-16 з 07 грудня року 1994 по 25 січня 1999 року в приватній фірмі «Адеона», оскільки не надано документів підтверджуючих стаж у вказані періоди роботи.

Водночас, до страхового стажу враховано період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 30 жовтня 2020 року №22, виданої ПАТ «Гнідавський цукровий завод». До довідки долучено акт передачі бухгалтерської документації від 01 вересня 2004 року, в якому вказано, що асоціація «Волиньцукор» в особі голови ліквідаційної комісії у зв`язку з ліквідацією передає на зберігання в архів ВАТ «Гнідавський цукровий завод» документацію по нарахуванню заробітної плати згідно слідуючого реєстру. В реєстрі вказано, що передаються особові рахунки з 01 березня 1988 року по 1992 рік, книги нарахування заробітної плати за 1992-2000 роки, книги по заробітній платі зо 2001-2002 роки та січень 1993 року. Первинні документи для підтвердження заробітної плати та документи, які підтверджують, що ПАТ «Гнідавський цукровий завод» є правонаступником Волинського виробничо-аграрного об`єднання по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», заявником не надані.

Відповідно довідка про заробіток від 30 жовтня 2020 року№22 не може бути підставою для обчислення трудового стажу, оскільки пунктом 3 Порядку передбачено, що для підтвердження приймаються особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, а не довідки про заробіток. Надана довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, тому її було направлено на перевірку до управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Враховуючи викладене та з урахуванням висновків за результатами проведеної перевірки матеріалів пенсійної справи з розрахунку страхового стажу було виключено період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року.

З наведених підстав ГУ ПФУ у Волинській області просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 19-21).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (арк. спр. 16).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року вирішено судовий розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України (арк. спр. 26).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 31 жовтня 2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача щодо тривалості трудового стажу, відповідач листом від 26 листопада 2021 року №14325-13612/Н-02/8-0300/21 повідомив, що за документами електронної пенсійної справи страховий стаж позивача становить 34 роки 3 місяці 1 день (коефіцієнт стажу - 0,34250). Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток - 3785,95грн, який обчислено за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2018- 2020 роки 9118,81 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,41518). Розмір пенсії з 01 грудня 2021 року становить 1934,00 грн, з них: 1296,69 грн - розмір пенсії за віком. (3785,95 грн х 0,34250); 637,31 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (1934,00 грн).

При призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не враховано періоди роботи на підставі трудової книжки НОМЕР_1 . так як згідно з записами він був прийнятий на роботу на Мизоцький цукровий комбінат, однак перша сторінка та запис про звільнення завірені печаткою Мизоцького цукрового заводу, чим порушено вимоги Інструкції. Для підтвердження періодів роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробні цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром» та з 07 грудня 1994 року по 25 січня 1999 року в приватній фірмі «Адеона», документи не надавалися.

Водночас, до страхового стажу враховано період з 01 січня 1987 по 31 грудня 1991 року на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 30 жовтня 2020 року №22, виданої ПАТ «Гнідавський цукровий завод». До довідки долучено акт передачі бухгалтерської документації від 01 вересня 2004 року, в якому вказано, що асоціація «Волнньцукор» в особі голови ліквідаційної комісії у зв`язку з ліквідацією передає на зберігання в архів ВАТ «Гнідавський цукровий завод» документацію по нарахуванню заробітної плати згідно із реєстром, а саме: особові рахунки з 01 березня 1988 року по 1992 рік, книги нарахування заробітної плати за 1992-2000 роки, книги по заробітній платі за 2001-2002 роки та січень 1993 року.

Первинні документи для підтвердження заробітної плати та документи, які підтверджують, що ПАТ «Гнідавський цукровий завод» є правонаступником Волинського виробничо-аграрного об`єднання по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром» не надавалися.

Враховуючи викладене, довідка про заробіток від 30 жовтня 2020 року №22 не може бути підставою для обчислення трудового стажу, оскільки пунктом 3 Порядку передбачено, що для підтвердження приймаються особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, а не довідки про заробіток.

Згадана довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, в зв`язку з цим 23 квітня 2021 року №0200-0307-9/25688 спеціалістами управління надіслано запит для проведення перевірки достовірності поданих відомостей у довідці про заробіток.

Враховуючи викладене та з урахуванням висновків за результатами проведеної перевірки матеріалів пенсійної справи з розрахунку страхового стажу буде виключено період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року (арк. спр. 6-7).

Факт незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року, з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року та з 07 грудня 1994 року по 01 січня 1999 року підтверджується також розрахунком права на стаж форми РС- право (арк. спр. 23).

Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю пенсійного органу щодо незарахування вказаного періоду до його страхового стажу, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як установлено судом ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 31 жовтня 2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача при призначенні пенсії становить 34 роки 3 місяці 1 день.

Згідно із розрахунком права на стаж форми РС-право, у зв`язку із уточненням даних, пенсія позивача обрахована виходячи із страхового стажу - 29 років 3 місяці 1 день (арк. спр. 23).

Стосовно позовних вимог позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 03 серпня 1982 року по 16 вересня 1986 року на Мизоцький цукровий комбінат, з 13 липня 1992 року по 12 квітня 1993 року перебування на обліку Луцького міського центру зайнятості як безробітний та з 04 жовтня 1993 року по 15 липня 1994 року навчання у Луцькому індустріальному інституті суд зауважує, що згідно із розрахунком права на стаж форми РС-право вказані періоди і так були зараховані до страхового стажу позивача (арк. спр. 23), відтак, на думку суду відсутні правові підставі для задоволення вказаних вимог зобов`язального характеру в цій частині позовних вимог.

Окрім того, за періоди з 14 квітня 1992 року по 12 липня 1992 року, з 13 квітня 1993 року по 15 липня 1994 року, з 17 липня 1994 року по 06 грудня 1994 року у трудовій книжці відсутні записи про працевлаштування позивача, останній не надано будь - яких доказів та обґрунтування позовних вимог щодо зарахування таких періодів до його страхового стажу, а тому у задоволенні вимог в цій частині також слід відмовити.

Однак, як убачається із матеріалів справи та підтверджується представником відповідача у відзиві на позовну заяву, до страхового стажу позивача не було зараховано період роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», так як згідно з записами ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на Мизоцький цукровий комбінат, однак перша сторінка та запис про звільнення завірені печаткою Мизоцького цукрового заводу та з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року, оскільки надана довідка про заробіток від 30 жовтня 2020 року №22, натомість для підтвердження стажу приймаються особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, а також період з 07 грудня 1994 року по 01 січня 1999 року в приватній фірмі «Адеона», оскільки не надано документів підтверджуючих стаж у вказані періоди роботи.

На вказані обставини вказує і відповідач у поданому відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, що згідно вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із пунктом 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до пункт 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як установлено судом згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач 03 серпня 1982 року прийнятий начальником зміни на Мизоцький цукровий комбінат, 02 серпня 1985 року - звільнений за власним бажанням; 06 серпня 1985 року - прийнятий на посаду інженера - механіка Луцької кондитерської фабрики, 16 вересня 1986 року - звільнений з роботи у зв`язку із переведенням на Волинське виробничо-аграрне об`єднання по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром» та 13 квітня 1992 року звільнений із посади провідного інженера - технолога, у зв`язку із ліквідацією об`єднання; з 13 липня 1992 року по 12 квітня 1993 року - перебував на обліку Луцького міського центру зайнятості та отримував допомогу по безробіттю; 07 грудня 1994 року - прийнятий директором ПП«Адеона» та 25 січня 1999 року - звільнений у зв`язку із припиненням діяльності фірми за власним бажанням (арк. спр. 9-10).

Суд зауважує, що вказані записи про прийом на роботу та звільнення із роботи скріплені печаткою відповідних юридичних осіб, зазначено дати відповідних наказів.

Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» передбачає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

За змістом абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На думку суду, відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказані висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17, від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року та з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», а також з 07 грудня 1994 року по 01 січня 1999 року в Приватній фірмі «Адеона» діяв не на підставі Закону.

Отже, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року та з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», а також з 07 грудня 1994 року по 01 січня 1999 року в Приватній фірмі «Адеона» для призначення пенсії за віком та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу для призначення пенсії за віком вказані періоди роботи на підставі заяви від 21 січня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції від 06 січня 2022 року №0.0..1 позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) (арк. спр. 5), який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 15).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 661,60 грн (шістсот шістдесят одна гривня шістдесят копійок) пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року та з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», а також з 07 грудня 1994 року по 01 січня 1999 року в Приватній фірмі «Адеона» для призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для призначення пенсії за віком періоди роботи з 17 вересня 1986 року по 13 квітня 1992 року та з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року в Волинському виробничо-аграрному об`єднанні по виробництву, заготівлі та переробці цукрового буряка «Волиньбурякоцукроагропром», а також з 07 грудня 1994 року по 01 січня 1999 року в Приватній фірмі «Адеона» на підставі заяви від 21 січня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 661,60 грн (шістсот шістдесят одна гривня шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2022 року.