Справа № 560/15393/21
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до пункту б) статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 2 липня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.08.2021 після досягнення пенсійного віку, встановленого пунктом "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою встановленого зразка та необхідними документами про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. Однак, листом від 26.07.2021 відповідач повідомив про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки не зарахував до його пільгового стажу періоди його роботи з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987. Відповідно до пільгової довідки від 24.09.2012 №14D - 1500, виданої ЗАТ «Архівні системи» позивач працював з 21.01.1986 по 29.01.1986 та з 27.03.1986 по 10.07.1987 на риболовних суднах - великих риболовних морозильних тральних суднах. Також довідкою визначено з посиланням на список № 2, що зазначена робота відповідно до підрозділу 17 розділу XXIV дає право на пенсію на пільгових умовах. Зазначений стаж складає 1 рік, 3 місяці 23 дні. Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі - Порядок) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1,2). Таким чином у періоди роботи позивача з 21.01.1986 по 29.01.1986 та з 27.03.1986 по 10.07.1987 атестація робочого місця не вимагається. Пільговий стаж, який зараховується до Списку № 2 у періоди з 15.11.1987 по 31.05.1988, з 01.06.1988 по 05.11.1991 та з 04.02.2004 по 01.07.2005 не заперечується відповідачем, а тому не підлягає доказуванню і не є предметом спору. Проте, зазначений пільговий стаж підтверджується трудовою книжкою позивача та довідками про його пільгову роботу. Факт визнання вказаного вище стажу відповідачем підтверджується листом відповідача від 26.07.2021 року №2200-0304-8/38500, згідно з яким пільговий стаж позивача, в тому числі за Списком № 1 складає 5 років. 4 місяці, 25 днів. Оскільки періоди роботи позивача з 21.01.1986 по 29.01.1986 та з 27.03.1986 по 10.07.1987 передбачені Списком № 2 його пільговий стаж загалом складає 6 років 8 місяців, 13 днів, що дає йому право на зниження пенсійного віку на 2 роки (по одному року з 60 років за кожні 2 роки 6 місяців пільгового стажу). Загальний стаж позивача складає 33 роки 10 місяців 10 днів, що також не заперечується відповідачем. На момент звернення за призначенням пенсії до відповідача позивачу виповнилось повних 58 років (01.07.2021). Таким чином позивач досяг встановленого законом віку, має достатню кількість пільгового та загального стажу і звернувся у встановленому законом порядку та спосіб до відповідача, а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Враховуючи викладене позивач вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії протиправними, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. До заяви про призначення пенсії позивачем надано зокрема, довідки, уточнюючі пільговий характер роботи. Одночасно позивачем надано копію наказу про проведення атестації робочих місць у ЗАТ «Інтербудтоннель» від 11.03.2003 №15/І-ІІ, яким підтверджено право па пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 21.01.1986 по 29.01.1986 та з 27.03.1986 по 10.07.1986, оскільки підприємство, на якому позивач працював, ліквідоване. При цьому, для зарахування до пільгового стажу вищезазначених періодів роботи проводиться на підставі рішення комісії. З заявою до комісії з низань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, позивач не звертався. Враховуючи довідки, уточнюючі пільговий характер роботи та результати атестації робочих місць, стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, становить 5 років 4 місяці 25 днів (в тому числі робота за Списком №1 - 1 рік 11 місяців 20 днів). Страховий стаж згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу становить 33 роки 10 місяців 10 днів. До страхового стажу ОСОБА_1 не враховано згідно записів трудової книжки період роботи з 06.11.1992 по 12.03.1997, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 від 20.08.1982 заповнена з порушенням пункту 2.4 Інструкції, зокрема, наказ про прийняття дописаний іншим чорнилом. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.07.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії па пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.07.2021 № 2200-0304-8/38500. Враховуючи вищезазначене відповідач вважає, що підстав для визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо не призначення пенсії за віком па пільгових умовах ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до пункту б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 2 липня 2021 року, немає.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи в судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

07.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.07.2021 № 2200-0304-8/38500 позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.08.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії па пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо правовідносин, які склались між сторонами суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону № 1788-XII).

Також відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування," працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.. (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 на Базі трального судноплавства матросом, оскільки підприємство, на якому позивач працював, ліквідоване.

З огляду трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 20.08.1982 судом встановлено, що позивач у спірний період з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 працював на Базі трального судноплавства (записи № 7, 8) матросом.

Також, факт роботи позивача у спірний період підтверджується наданою до суду копією довідки про пільгові умови праці №14D - 1500 від 24.09.2012 м. Вільнюс, згідно якої ОСОБА_1 працював з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 моряком великого риболовного морозильного трального судна.

Суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчить про зайнятість останнього за відповідними посадами, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Що стосується доводів відповідача про те, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах і тому саме до вказаної комісії позивач повинен звернутися для підтвердження пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України № 18-1 від 10 листопада 2006 року, Пенсійний фонд України визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника.

Згідно положень пункту 6 згаданого вище Порядку основним завданням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу для призначення пенсії або відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

З аналізу змісту Постанови ПФУ № 18-1 від 10 листопада 2006 року вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

В той же час Порядок, затверджений постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Тобто з наведеного вбачається, що звертатися до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би, якщо б у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

Разом з цим, записи у трудовій книжці у повному обсязі підтверджують факт роботи позивача, що віднесена до Списку №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, суд зазначає, що згідно розділу 24 пункту 17 Постанови № 1173 від 22.08.1956 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" визначено, що посада матрос передбачена Списком № 2.

Наведене доводить, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу роботи період його роботи з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 на Базі трального судноплавства (записи № 7, 8) матросом.

Також, відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 06.11.1992 по 12.03.1997 - у МВП "Марс" слюсарем-оператором технологічних установок, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 від 20.08.1982 заповнена з порушенням пункту 2.4 Інструкції, зокрема, наказ про прийняття дописаний іншим чорнилом.

Однак суд критично оцінює такі дії відповідача та зазначає наступне.

У період внесення записів про роботу позивача та на час розгляду цієї справи судом, не зарахованих відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність записів в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Наведене доводить, що позивач має право на зарахування до страхового стажу роботи періоду його роботи у МВП "Марс" (записи № 11, 12) слюсарем-оператором технологічних установок.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів, а тому, з метою належного ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 на Базі трального судноплавства (записи № 7, 8) матросом та до страхового стажу період роботи позивача з 06.11.1992 по 12.03.1997 у МВП "Марс" (записи № 11, 12) слюсарем-оператором технологічних установок.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії па пільгових умовах за Списком № 2, тому такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є протиправними.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку - 02.07.2021, задоволенню не підлягають, оскільки є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, з урахуванням встановлених обставин, суд на підставі частини другої статті 9 та частини третьої статті 245 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду зазначених у даному рішенні.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908 гривень, тому ці витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії па пільгових умовах за Списком № 2.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 на Базі трального судноплавства (записи № 7, 8) матросом та відмову у зарахуванні до страхового стажу період його роботи з 06.11.1992 по 12.03.1997 у МВП "Марс" (записи № 11, 12) слюсарем-оператором технологічних установок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 21.01.1986 по 29.01.1986, з 27.03.1986 по 10.07.1987 на Базі трального судноплавства (записи № 7, 8) матросом та до страхового стажу період його роботи з 06.11.1992 по 12.03.1997 у МВП "Марс" (записи № 11, 12) слюсарем-оператором технологічних установок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду зазначених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.І. Тарновецький