Справа № 420/26050/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «АЛІБІ» (провулок Онілової, 8/10, м. Одеса, 65011) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «АЛІБІ» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23.10.2021 № UA500020/2021/000116/2, прийняте відповідачем;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00681, складену відповідачем.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору.

Позивач зазначив, що 24.11.2021 року ПП «АЛІБІ» звернулось до відповідача у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (інжир сушений індустріал без додавання цукру та додатковоп обработки, ядра фундука (лісовий горіх) чищені, сирi (без шкарлупи зі шкіркою) без додаткової обробки (колібр 13/15), ядра горіхів лісови: фундука без шкарлупи, бланшировані, без додавання солі та iн. (колiбр 13/15), фісташка жарена солена) до Одеськоп митниці Державної митної служби України подано митну декларацію (далі - МД) №UA500020/2021/217061 вiд 21.10.2021, на що 21.10.2021 року відповідачем направлено повідомлення та запропоновано надати додаткові документи для митного оформлення, на який позивачем надано додаткові документи та відповідні пояснення.

23.10.2021 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000116/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00681.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що відповідно до п. 2.1 Контракту, товар постачається в кількості згідно специфікації (проформа інвойсу), проте в доданій до ЕМД специфікації від 24.09.2021 №18h зазначено тільки 2 з 4 заявлених товарів. Також в вказано, що вiдповідно до п. 4.3 Контракту покупець здійснює оплату згідно специфікаці (проформа інвойсу), проте в наданій з ЕМД специфікації від 24.09.2021 №18h відсутні відомості про терміни оплати.

Представник позивача зазначає, що до митного оформлення серед інших інших документів було надано Інвойс №GIB014 від 06.10.2021. Вказаний документ містить в собі весь товар який заявлений до митного оформлення та терміни оплати товару, а саме: 360 днів з дати оформлення ВМД.

Також в оскаржуваному рішенні від 23.10.2021 №UA500020/2021/000116/2 зазначено, що у декларації країни відправлення від 07.10.2021 №21343100EX260489 не зазначено транспортний документ. Представник позивача зазначає, що декларація країни відправлення склаласться та видається саме стороною продавця за контрактом, при цьому відповідачем не зазначені посилання на нормативно-правові акти які б визначали порядок заповнення експортної ВМД Туреччини та необхідність внесення в неп транспортного документу, крім того не вказано, що саме мається на увазi під транспортним документом.

Водночас, у рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що із доданих документів - платіжне доручення 0410001 вiд 23.10.2021 не має відмітки банку-печаток та підпису уповноваженої особи. Однак, представник позивача вказує, що Положення пункту 3.1. Постанови Національного банку України від 21.01.2004 № 22 якою затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976) не містять в собі вимог щодо обов`язковості відбитку печатки та підпису уповноваженоп особи банку у платіжному дорученні.

При цьому, щодо зазначеної в оскаржуваному рішенні розбіжності відносно того, що в експортній декларації від 07.10.2021 №21343100EX2600489 є відмінність в вагових показниках заявленого декларантом ФОП (в експортній декларації країни відправлення вага більше ніж заявлено декларантом), представник позивача зазначає, що вказана розбіжність обумовлена тим, що в митній декларації поданiй декларантом заявлено однiєю товарною позицією, між тим, експортна декларація контрагента позивача містить в собі відомості стосовно того самого об`єму i кiлькостi цього товару, однак визначена у декількох графах, у зв`язку з різним способом фасування. Різниця у способі заповнення експортноп декларації Туреччини та імпортної декларації України, жодним чином не впливає на кількість та митну вартість товару заявленого до митного оформлення.

Крім того, представник позивача вказує, що посилання відповідача в рішеннi про коригування митної вартості товару на відомостi з баз даних ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор» не є доказом заниження митної вартості товарiв в разі наявності у декларанта усiх документів, які підтверджують обгрунтованість заявленоп митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Таким чином, представник позивача вважає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.10.2021 № UA500020/2021/000116/2 картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00681.

На думку представника позивача, відповідачу були надані всі документи, які підтверджували митну вартість товару за договором, а також були надані додаткові доменти та пояснення після отримання від відповідача повідомлення про необхідність надати на підтвердження заявленої митної вартості додаткові документи.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позов, в обгрунтування чого зазначає, що надані позивачем документи мiстили розбіжності та не містили всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що було повідомлено декларанта та обгрунтовано у графі 33 рiшення про коригування митної вартості товарів №UAS00020/2021/000116/2 23.10.2021, а саме: 1) Відповідно до п. 2.1 Контракту, товар постачаеться в кількості згідно специфікації (проформа інвойсу), проте в доданій до ЕМД специфікації від 24.09.2021 №18h зазначено тільки 2 з 4 заявлених товарiв; 2) відповідно до п. 4.3 Контракту покупець здiйснює оплату згiдно специфікації (проформа інвойсу), проте в наданій з ЕМД специфiкацiї від 24.09.2021 №18h вiдсутнi відомості про терміни оплати 3) у декларації країни відправлення від 07.10.2021 №21343100EX260489 не зазначено транспортний документ.

Представник відповідача зазначає, що митним органом отримано лист уповноваженої особи від 22.10.2021 №23-10-2021-3, в якому зазначено, що iншi додаткові документи надаватися не будуть. Із доданих документів платіжне доручення 0410001 від 23.10.2021 не має відмітки банку - печаток та підпису уповноваженої особи. В експортній декларації вiд 07.10.2021 № 21343100EX2600489 є невідповідність в вагових показниках заявленого декларантом. В експортнiй декларації країни відправлення вага більше ніж заявлено декларантом. Отже, відповідач дійшов висновку, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з МД №UA500020/2021/217061 вiд 21.10.2021 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення склалових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарiв, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 КМ України були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та вiдмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, представник відповідача зазначає, що за допомогою інформації, отриманоп за результатами здiйснення митного контролю з зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиноп автоматизовано інформаційної системи (ЄAIC), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здiйснено, є більшим та становить: по товару 1 - 1,4716 дол США/кг нетто та становить - 1,6264 дол. США/кг нетто (МД від 28.07.2021 №UA500500/2021/205079), по товару 2 - 3,9162 дол США/кг нетто та становить - 6.96 дол. США/кг нетто (МД вiд 17.02.2021 №UA500500/2021/6330), по товару 3- 5,2709 дол США/кг нетто та становить - 7.00 дол. США/кг нетто (МД вiд 17.09.2021 №UA500100/2021/204736), по товару 4 - 5,9203 дол США/кг нетто та становить - 8,36 дол. США/кг нетто (МД вiд 07.05.2021 №UA500500/2021/20800).

Таким чином, представник відповідача вважає, що прийняте оскаржуване рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 03.06.2021 року позивачем ПП «АЛІБІ» (покупець) укладений з «ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANAYI ve DIS TICARET LTD.STI» (Туреччина) (продавець) контракт №2021-1-TR, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товар згідно Специфікацій (Проформа Інвойсів), які додаються до Контракту і є невід`ємними частинами цього контракту. Відповідно до п. 2 контракту товар поставляється в кількості та на умовах, вказаних у Специфікації (Проформа Інвойсів). Ціна товару в упаковці вказується у Специфікації (Проформа Інвойсів).

Декларант позивача здійснив декларування поставленого в Україну товару за митною декларацією №UA500020/2021/217061, в якій митну вартість товару, а саме: інжиру сушеного індустріал, ядрів фундука (лісовий горіх), ядрів горіхів лісових та фісташки жареної, соленої - було визначено за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ (контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року, рахунок-фактура від 06.10.2021 №GIB014 та інші документи).

Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000116/2 від 23.10.2021 року та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 23.10.2021 року зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до п. 2.1 контракту товар постачається в кількості згідно специфікації (проформа інвойсу), проте в доданій до ЕМД специфікації від 24.09.2021 №18h зазначено тільки 2 з 4 заявлених товарів; 2) відповідно до п. 4.3 контракту покупець здійснює оплату згідно специфікації (проформа інвойсу), проте в наданій з ЕМД специфікації від 24.09.2021 №18h відсутні відомості про терміни оплати; 3) у декларації країни відправлення від 07.10.2021 №21343100EX260489 не зазначено транспортний документ.

В рішенні запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації, прейскуранти (прайс-листи), каталоги виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно ст. 254 МК України.

23.10.2021 року декларантом надіслано відповідачу лист від 22.10.2021 вих. №23-10-2021-3 щодо надання документів (виписку з бухгалтерської документації №2168 від 01.10.2021, №1769 від 27.08.2021, прайс-лист виробника товару б/н від 06.10.021, копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову). Між тим, в оскаржуваному рішенні зазначено, що iншi документи надаватися не будуть, а із доданих документів - платіжне доручення 0410001 від 23.10.2021 не має відмітки банку - печаток та підпису уповноваженої особи. В експортній декларації вiд 07.10.2021 № 21343100EX2600489 є невідповідність в вагових показниках заявленого декларантом. В експортнiй декларації країни відправлення вага більше ніж заявлено декларантом ФОП ОСОБА_1 . Такм чином, відповідач дійшов висновку, що декларантом не подані документи згідно з переліком та вiдповiдно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 КМ України та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Одеська митниця, приймаючи Рішення про коригування митної вартості товарів, зазначила, що за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим ніж заявлено декларантом: по товару 1 - 1,4716 дол США/кг нетто та становить - 1,6264 дол. США/кг нетто (МД від 28.07.2021 №UA500500/2021/205079), по товару 2 - 3,9162 дол США/кг нетто та становить - 6.96 дол. США/кг нетто (МД вiд 17.02.2021 №UA500500/2021/6330), по товару 3- 5,2709 дол США/кг нетто та становить - 7.00 дол. США/кг нетто (МД вiд 17.09.2021 №UA500100/2021/204736), по товару 4 - 5,9203 дол США/кг нетто та становить - 8,36 дол. США/кг нетто (МД вiд 07.05.2021 №UA500500/2021/20800).

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МКУ.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 23.10.2021 №UA500020/2021/000116/2 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність - це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В той же час в контракті, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей не міститься.

Згідно з оскаржуваним рішенням від 23.10.2021 №UA500020/2021/000116/2 недоліком, який на думку митного органу свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є те, що відповідно до п. 2.1 контракту товар постачається в кількості згідно специфікації (проформа інвойсу), а згідно п. 4.3 контракту покупець здійснює оплату згідно специфікації (проформа інвойсу), проте в наданій з ЕМД специфікації від 24.09.2021 №18h відсутні відомості про терміни оплати та зазначено тільки 2 з 4 заявлених товарів.

Пунктом 1.1. контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року передбачено, що продавець продає, а покупець купує товар згідно Специфікацій (Проформа Інвойсів), які додаються до Контракту і є невід`ємними частинами цього контракту.

Відповідно до п. 2.1. контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року товар поставляється в кількості та на умовах, вказаних у Специфікації (Проформа Інвойсу).

Водночас, до контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року було складено наступні специфікації: №1 від 03.06.2021 року на поставку, зокрема, фісташки жареної солоної вагою 20 000 кг за ціною 5850 дол. США за 1000 кг, інжиру сушеного вагою 24 000 кг за ціною 1400 дол. США за 1000 кг (а.с.32) та №18h від 24.09.2021 на поставку лісового горіха (фундука) бланшированого вагою 30 000 кг за ціною 5200 дол. США за 1000 кг, лісового горіха (фундука) натурального вагою 50 000 кг за ціною 3850 дол. США за 1000 кг (а.с.33).

Між тим, позивачем подано МД вiд 21.10.2021 №UA500020/2021/217061 для митного оформлення безпосередньо інжиру вагою нетто 18512 кг та ціною 25916,80 дол. США, фундука вагою нетто 2000 та ціною 7700 дол. США, фундука бланшированого вагою нетто 2000 та ціною 10400 дол. США та фісташки вагою нетто 2000 та ціною 11700 дол. США.

Згідно п. 4.3. контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року покупець здійснює оплату згідно Специфікації (Проформа Інвойсу) в доларах США банківським переказом і зобов`язаний відправити копію банківського переказу на факс продавця або по електронній пошті.

Однак, 02.09.2021 до контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року укладено додаткову угоду, відповідно до якої оплата за товар може здійснюватись впродовж 360 календарних днів з дати оформлення ВМД у порті призначення.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні від 23.10.2021 № UA500020/2021/000116/2 року підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є неспроможними, з огляду на наступне.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Згідно з оскаржуваним рішенням від 23.10.2021 № UA500020/2021/000116/2 вказано на неможливість визначення митної вартості товару, через те, що в копії митної декларації країни-відправника товарів від 07.10.2021 року №21343100ЕХ260489 не зазначено транспортний документ.

Суд зауважує, що заповнення митної декларації знаходиться поза межами компетенції позивача, та відповідно наявність у ній розбіжностей чи відсутність певних відомостей не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості товару.

Крім цього, частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни. Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника.

Також суд зазначає, що посилаючись на виявлені недоліки у митній декларації країни відправлення відповідач не наводить розбіжностей у документах та складових митної вартості, поданих ним у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, що в свою чергу могли бути усунені після дослідження декларації країни відправлення.

Щодо розбіжностей, що встановлені митницею із доданих декларантом документів, які зазначені в оскаржуваному рішенні, про відсутність на платіжному дорученні 0410001 від 23.10.2021 реквізитів (підпису уповноваженої особи та печатки банку), що його видали.

Суд звертає увагу на те, що митному органу надана копія платіжного доручення 0410001 №1477 від 23.10.2021, яка видана Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», та містить цифровий варіант відбитку печатки цього банку та підпису уповноваженої особи, що підтверджує проведення банком оплати.

Щодо встановленої в оскаржуваному рішенні розбіжності про відмінність в експортній декларації вiд 07.10.2021 № 21343100EX2600489 - невідповідність в вагових показниках заявленого декларантом суд зазначає наступне. В оскаржуваному рішенні вказано, що в експортнiй декларації країни відправлення вага більше ніж заявлено декларантом ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, відповідач дійшов висновку, що декларантом не подані документи згідно з переліком та вiдповiдно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 КМ України та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Відповідно до експортної декларації вiд 07.10.2021 № 21343100EX2600489 контрагентом позивача вказано до митного оформлення 9 товарів, із яких: інжир у кількості 6 товарів загальною вагою нетто 18512 кг (7000 кг, 2000 кг, 5000 кг, 1008 кг, 504 кг, 3000 кг), фундук вагою нетто 2000 кг, фундук бланширований вагою нетто 2000 кг, фісташка вагою нетто 2000 кг (а.с.42-46). Вищезазначені товари, що задекларовані на експорт з Туреччини повністю відповідають товарам, що вказані у МД №UA500020/2021/217061 від 21.10.2021 для їх митного оформлення в Україні.

Таким чином, суд не вбачає невідповідність в вагових показниках заявленого декларантом товару та в експортній декларації вiд 07.10.2021 № 21343100EX2600489.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сумніви митниці щодо достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з поданням декларантом додаткових документів, суд відхиляє, оскільки відповідні зауваження відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні від 23.10.2021 № UA500020/2021/000116/2 підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є неспроможними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/26050/21.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 2270,00грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 2270,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13,139,241-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «АЛІБІ» (провулок Онілової, 8/10, м. Одеса, 65011, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.10.2021 № UA500020/2021/000116/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00681.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «АЛІБІ» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса