Справа № 140/629/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про закриття провадження у справі

25 березня 2022 рокуЛуцькСправа № 140/629/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по квітень 2017 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по квітень 2017 року.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

14 березня 2022 року представник позивача подала до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, мотивуючи тим, що відповідачем було перераховано ОСОБА_1 індексацію в розмірі 25843,35 грн (а.с.36-37).

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач оскаржує бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по квітень 2017 року.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідач провів виплату ОСОБА_1 індексації у сумі 25843,35 грн, що підтверджується відповідною довідкою, яку суду надав сам відповідач (а.с.31).

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач провів виплату ОСОБА_1 індексації за спірний період у сумі 25843,35 грн, тобто порушення були виправлені відповідачем як суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання оскаржуваної бездіяльності протиправною після такого виправлення, тому провадження у справі належить закрити на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У клопотанні про закриття провадження у справі представник позивача Хвищук Н.В. просила також вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 КАС України), а також повернення судового збору (стаття 142 КАС України).

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Стаття 140 КАС України встановлює спеціальне правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Враховуючи наведене, наявні підстави для вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 06 грудня 2021 року №06-12/01, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Дженерал Лігал Груп» (далі Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (а.с.41), копію додаткової угоди від 06 грудня 2021 року №1 (а.с.38), копію акта приймання-передачі виконаних робі (наданих послуг) від 13 січня 2022 року (а.с.39), копію квитанції до прибуткового касового ордера від 13 січня 2022 року №13-01/01 на суму 10000,00 грн (а.с.40).

Відповідно до пункту 1.4 договору від 06 грудня 2021 року Адвокатське об`єднання надає замовнику правову допомогу шляхом надання письмових та усних консультацій, роз`яснень; складання процесуальних документів; збору інформації, документів та їх аналітичної обробки; отримання від третіх осіб будь-яких відомостей, що необхідні для надання правової допомоги за цим договором; представництво та захист інтересів клієнта, в тому числі у судах різної юрисдикції. Договором встановлено, що розмір гонорару визначається додатковою угодою до договору (пункт 5.1 договору).

Додатковою угодою від 06 грудня 2021 року №1 обумовлено, що Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання вжити всіх можливих заходів у справі про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по квітень 2017 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по квітень 2017 року. Для виконання цього замовлення Адвокатське об`єднання зобов`язане: ґрунтовно проконсультувати клієнта з приводу обставин справи; у разі необхідності підготувати адвокатські запити; скласти проект позовної заяви; здійснити підготовку інших документів процесуального характеру. Сторони погодили, що вартість послуг становитиме у фіксованому розмірі 10000,00 грн (а.с.38).

Матеріали справи містять акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13 січня 2022 року (а.с.39), у якому сторони засвідчили факт прийому клієнтом роботи, виконаної виконавцем згідно з договором про надання правової допомоги від 06 грудня 2021 року №06-12/01. Про оплату послуг суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 13 січня 2022 року №13-01/01 (а.с.40).

Відповідач заперечив щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, вважає заявлений розмір витрат завищеним (а.с.33-34).

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Також частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, та приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір цих витрат (10000,00 грн) є надмірним. При цьому суд зазначає, що ця справа є справою незначної складності, а тому підготовка позовної заяви та збір доказів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. До того ж адміністративними судами вирішено велику кількість подібних спорів та у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні судові рішення у таких справах, а тому адвокат був обізнаним щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин. Позивач не звертався за вирішенням спору більше чотирьох років після звільнення з військової служби. Поряд з тим відповідач після відкриття провадження самостійно виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення. Крім того, заявлений до відшкодування розмір витрат є надмірним і щодо предмета спору (становить майже 40 відсотків від суми виплаченої відповідачем індексації).

Тому суд, виходячи із критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, враховуючи, що оскаржувані порушення були виправлені відповідачем до винесення рішення у справі, вважає, що наявні підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу та на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись статтею 132, пунктом 8 частини першої, частиною другою статті 238, статтями 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) судові витрати у сумі 1000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк