Справа № 540/5135/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/5135/21
Головуючий в 1 інстанції: Бондар В.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Крусяна А.В. , Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року у справі №540/5135/21

У С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовною заявою, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області при складанні протоколу ПР001116, винесенні постанови ПН-001120 та рішення №882 від 07.11.2019 року через залучення недипломатичного, некваліфікованого перекладача до роботи;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни №882 від 07.11.2019 року;

- зобов`язати Державну міграційну службу України та Головне управління Державної міграційної служби України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в межах діючого законодавства.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачці строк на усунення недоліків позовної заяви, зокрема, шляхом подачі заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з підтверджуючими доказами та матеріалами.

На виконання вищеозначеного судового рішення, 27.10.2021 року ОСОБА_1 подала до окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2021 року адміністративну справу за №540/5135/21 передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року у справі №540/5135/21 визнано наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду не поважними та відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесуального строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа: Державна міграційна служба України, про визнання протиправним та скасування рішення - повернуто позивачці.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст. 123, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України та виходив з того, що про порушення своїх прав позивачка дізналася саме 07.11.2019 року, а з позовною заявою звернулася до суду лише 08.09.2021 року, тобто з пропуском строку передбаченого приписами КАС України. При цьому обставини, на які посилається позивачка, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про неповажність наведених позивачкою обставин пропуску строку звернення до суду. Так, в обґрунтування пропуску звернення з позовною заявою до адміністративного суду, громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 зазначає про те, що остання не розуміла зміст прийнятого відносно неї рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 07.11.2019 року за №882 у зв`язку із залученням, на її думку, некваліфікованого перекладача та на юридичну необізнаність. Таким чином, скаржниця уважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

У відзивах на апеляційну скаргу представник Головного управління ДМС України в Одеській області та Державної міграційної служби України спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просять його залишити без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції визначено статтею 312 КАС України, відповідно до частини 2 якої апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

В силу приписів частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені у нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обрахунку його початку, але й природу спірних правовідносин, з приводу захисту прав, свобод та інтересів у яких особа звертається до суду.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто установлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження, в рамках розгляду публічно-правових спорів, регулюються положеннями Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За приписами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, установленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи установлюється шестимісячний строк, який, якщо не установлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова колегіє звертає увагу, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день установити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Апеляційний суд наголошує, що пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для повернення заявленого позову, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, установленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Так, колегією суддів з`ясовано, ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд попередньої інстанції виходив з того, що наведені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду обставини поновлення строку не є об`єктивними, тобто такими, які б доводили поважність причин пропуску установленого законом звернення до адміністративного суду. При цьому, судом зазначено про тривале зволікання (не здійснення будь-яких активних дій щодо захисту своїх прав) майже два роки (1 рік і 10 місяців).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору у справі є правомірність прийнятого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни №882 від 07.11.2019 року.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, про спірне рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни №882 від 07.11.2019 року, ОСОБА_1 дізналася 07.11.2019 року про що свідчить копія Розписки.(а.с.29)

У відповідності до змісту вказаної Розписки убачається, що ОСОБА_1 не відмовляється від виконання означеного вище рішення. Наміру звернення до Центру надання правової допомоги з метою оскарження вищезазначеного рішення у судовому порядку, ОСОБА_1 не має, про що свідчить власний підпис позивачки. Окрім цього, слід відмітити, що під час вручення та винесення означеного вище рішення до участі залучений перекладач До Нги Дієн.

У заяві про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, позивачка вказує, що 21 липня 2021 року, з моменту вручення повідомлення про відмову в продовженні терміну перебування в Україні, остання дізналася про існування такого рішення №882 від 07.11.2019 року. При цьому наголошено, що саме через неналежне виконання перекладачем своїх обов`язків під час винесення оскаржуваного рішення, позивачка пропустила строк звернення до суду.

Судова колегія апеляційного суду зазначає, що посилання на некваліфікованого перекладача, який залучався під час прийняття спірного рішення №882 від 07.11.2019 року не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, а долучені до матеріалів справи документи (переписка з перекладачем) не може свідчити про його неналежну кваліфікацію. Будь-яких доказів, які б свідчили про некомпетентність перекладача, ОСОБА_1 не надано та судом апеляційної інстанції не установлено.

Посилання скаржниці на юридичну необізнаність (наслідки винесеного рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відносно ОСОБА_1 ), як причину неможливості позивачки скористатися своїм правом щодо звернення до суду за захистом порушених прав і свобод, та, відповідно, як на підставу поважності причини пропуску строку звернення до суду, апеляційним судом відхиляються, оскільки це не є непереборною обставиною, яка пов`язана з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду, зважаючи на гарантовану законодавством можливість особи отримання безоплатної правової допомоги.

Окрім цього, на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, не вжиття позивачкою активних дій протягом 1 року та 10 місяців з часу винесення оскаржуваного рішення за №882 від 07.11.2019 року свідчить про пасивність поведінки у здійсненні захисту своїх прав.

З урахуванням наведеного, судова колегія уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неповажність зазначених позивачкою причин пропуску звернення до суду.

Викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи не дають підстав для висновку про не правильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання щодо необхідності повернення позовної заяви у зв`язку з неповажністю пропуску строку звернення до суду.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, колегією суддів установлено, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції у повній мірі дотримано норми процесуального права, висновки суду щодо установлених обставин є правильними, а тому, в порядку приписів ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року у справі №540/5135/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Шляхтицький О.І.