Справа № 560/9846/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9846/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

24 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Заквацька І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що застосована податковим органом фінансова санкція у розмірі 10% від доходу отриманого через POS-термінал та відображеного у деклараціях із сплатою податків не відповідає принципу пропорційності та є надмірним та невиправданим тягарем для платника. Також позивач вказав, що період вказаний в акті фактичної перевірки з 01.01.2018 - 17.02.2021 фактично виходить за межі 1095 днів. Апелянт звертає увагу, що відповідно до п. 52-1 підр. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України у період карантину не застосовуються штрафні санкції, зокрема за проведення розрахункової операції через РРО.

Податковим органом було подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачем обґрунтовано свою правову позицію.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 12.02.2021 працівниками ГУ ДПС у Хмельницькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно Наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 09.02.2021 року № 358-П було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , а саме магазину з кафетерієм по АДРЕСА_1 . За результатами проведення перевірки було складено акт фактичної перевірки згідно якого було встановлено, що на підставі банківських довідок по рахунку НОМЕР_1 , виписки по вказаному рахунку за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 року по 15.02.2021 року даних перевірки за період з 01.01.2018 року по 17.02.2021 року загальна сума доходу від реалізації продукції алкогольних напоїв складає 2037932 грн. (два мільйони тридцять сім тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні) - сума зарахована по операціях торгового еквайрингу.

За даними сервісу ДПС України вказана сума розрахункових операцій, дані про виторги та роздруковані фіскальні чеки відсутні.

За результатами вищевказаної фактичної перевірки складено Акт фактичної перевірки №693/22-01-07-05/ НОМЕР_2 від 19.02.2021 року.

23.02.2021 позивачем подано до ГУ ДПС у Хмельницькій області письмові заперечення на акт фактичної перевірки.

05.03.2021 за результатами розгляду заперечень за вих. № 2162/6/22-01-07-05-10 ГУ ДПС у Хмельницькій області надіслало лист про розгляд заперечень де було підтверджено правомірність висновків акту фактичної перевірки, а в задоволенні скарги відмовлено.

ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 15.03.2021 року, яким застосовано штрафну санкцію до ФОП ОСОБА_1 за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 203793,20 гривень.

26.03.2021 позивачем в порядку адміністративного оскарження подано скаргу на податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 15.03.2021 до Державної податкової служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги ДПС України від 29.06.2021 року за вих. № 14512/6/99-00- 06-03-02-06 податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 15.03.2021 року залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено п.1, п.2 ст.3 розділу II Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95 в частині не проведення розрахункових операцій через зареєстрований і опломбований у відповідному порядку та переведений у фіскальний режим роботи РРО в т.ч. розрахункових операцій в безготівковій формі із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних карток тощо, отже є правомірним оскаржуване податкове повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Підпунктом 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПК України) визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з п.п.191.1.14 п.191.1 ст.19 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пункт 75.1 статті 75 ПК України визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з перелічених у даному пункті підстав.

Згідно з абзацом 2 п.7 ст.3 Закону України № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265/95) суб`єкти господарювання, які використовують РРО, зобов`язані подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ (далі - Закон №2346) визначено, що відповідно до п. 1.14 ст. 1 Закону №2346 електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Тобто, сам по собі електронний платіжний засіб нічого не вартий без платіжного пристрою, який є технічним посередником між електронним платіжним засобом та рахунком, до якого він емітований.

Згідно з п. 1.32-2 ст. 1 Закону №2346 платіжний пристрій - це технічний пристрій (банківський автомат, платіжний термінал, програмно-технічний комплекс самообслуговування тощо), який дає змогу користувачеві здійснити операції з ініціювання переказу коштів, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою. Таким платіжним пристроєм, зокрема, є РОS-термінал - (з англ. "Точка продажу").

Відповідно до п. 1.9 ст. 1 Закону №2346 еквайринг - послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі.

Згідно з п. 3 розділу V "Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" затвердженого Постановою НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" (далі - Положення №705) приймати платіжні картки до сплати за товари/послуги продавець може тільки після укладання договору еквайрингу з банком, адже тільки такий договір надає право продавцю (у договорі еквайрингу він називається торговцем) приймати картки до оплати.

Отже, POS-термінал дозволяє приймати оплату від покупців за місцем продажу товарів/послуг не готівкою, а платіжними картками, якими ініціюється переказ коштів з рахунку покупця на рахунок торговця за посередництвом банка-екваєра. У випадку застосування POS-терміналу вже не виникає жодних сумнівів щодо того, що це розрахункова операція. Розрахунок з покупцем проходить негайно в реальному часі, приймання карток здійснюється працівником - оператором POS-терміналу, тобто все як при розрахунку готівкою, але замість банкнот і монет є платіжна картка в тандемі з POS-терміналом.

Згідно з п.1 ст.3 Закону №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Таким чином, приймання платежів за договором еквайрингу за допомогою POS-терміналу є «прийманням від покупця платіжних карток», що як раз і є ознакою розрахункової операції. Відповідно всі еквайрингові платежі слід реєструвати через РРО.

Під час перевірки відповідач встановив порушення п.1 ст.3 Закону №265/95, а саме: на підставі виписок банківських довідок по рахунку № НОМЕР_3 (АТ "Укрсиббанк, клієнт - ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 15.02.2021 та даних перевірки виявлено, що за період з 01.01.2018 по 17.02.2021 загальна сума доходу від реалізації продукції - алкогольних напоїв складає 2037932,00 грн. (сума зарахована по операціям торгового еквайрингу).

З матеріалів перевірки встановлено, що сума доходу від реалізації алкогольних напоїв не проведена через РРО, що також не заперечується позивачем.

Згідно з абз. 1 п. 1 ст. 17 та п. 11 Розділу II "Перехідні положення" Закону №265/95 за встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Так як, загальна сума доходу від реалізації продукції - алкогольних напоїв складає 2037932,00 грн, ТУ ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій від 15.03.2021 № на суму 203793,20 грн (2 037 932 грн х 10%).

Позивач також наголошує, що розрахунки за операціями здійснювалися за допомогою платіжних карток, касирами були роздруковані та надані квитанції платіжного терміналу з обов`язковими реквізитами документа за операціями з використанням електронних платіжних засобів, що встановлені пунктом 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" від 05.11.2014 №705, що в свою чергу підтверджує можливість ідентифікувати продавця товару, адресу, вартість покупки, вид товару тощо та свідчить про відсутність будь - якого умислу ФОП ОСОБА_1 щодо ухилення від прозорості та оподаткування, проте судом першої інстанції правомірно зауважено, що підставою притягнення до відповідальності є непроведення безготівкових розрахункових операцій через переведений у фіскальний режим роботи РРО.

Щодо доводів позивача про проведення перевірки поза межами періоду діяльності, який перевіряється.

Відповідно до абз.3 п.102.1 ст.102 ПК України у разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Відтак, податковим законодавством не встановлені обмеження щодо максимального періоду, що може перевірятися з питань порушень вимог податкового законодавства, не пов`язаних з декларуванням, а також порушень вимог іншого законодавства. Проте притягнення до відповідальності може бути лише за порушення вчинені в 1095-денний строк, відрахунок цього строку йде від визначення суми штрафних санкцій.

З матеріалів справи встановлено, зокрема із п. 2.1.1. та п. 2.1.2. «Описової частини» акта фактичної перевірки (т.1 а.с. 38-39, 83-84) реєстратор розрахункових операцій, який використовує позивач зареєстрований та опломбований 07.05.2018 року. При проведенні перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області бралися до уваги операції з торгового еквайрингу починаючи з 07.05.2018 року, з моменту, коли вони не були проведені через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій. Реєстрація РРО саме 07.05.2018 підтверджується також реєстраційним посвідченням НОМЕР_4 (т. 1 а.с.57).

Відповідно 1095-им днем, з 07.05.2018 року (включно), коли контролюючий орган має право визначити суму штрафних санкцій є 05.05.2021 року. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено 15.03.2021. Відповідно, виявлені факти реалізації алкогольних напоїв без проведення через реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 2 037 932 грн, встановлені в межах 1095-ти днів з дня вчинення відповідного правопорушення та до дня застосування штрафної санкції, а тому фактичну перевірку проведено в межах строків визначених ст.102 ПК.

Щодо посилання позивача на положення п. 52-1 підр. 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до вказаної норми За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення вимог законодавства в частині:

обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Відтак, здійснення контролю за проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування не підпадає під мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, та не предбачає звільнення від штрафних санкцій на період дії карантину.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про правомірність прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено порушень його прийняття.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 березня 2022 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.