Справа № 140/11057/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/11057/21 пров. № А/857/20734/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви, постановлену головуючим суддею Валюхом В. М. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління МВС України у Луганській області від 12.10.2020 № 3 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з посади міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України з 12.10.2020, поновлення на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» Головного управління МВС України у Луганській області з 12.10.2020, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 67666,57 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з неповажністю підстав пропуску строку звернення до суду та надано позивачу строк для усунення недоліку шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 визнано неповажними підстави пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та повернуто позовну заяву.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його заяву про поновлення строку звернення до суду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неповажність причин пропуску ним строку звернення до суду, оскільки він тривалий час не міг реалізувати право на безоплатну правову допомогу, а з 11.07.2021 по 25.09.2021 перебував за кордоном. Зазначає, що первинно подану позовну заяву було повернуто судом без розгляду ухвалою від 08.09.2021. Вказані обставини, на думку скаржника, є об`єктивними та свідчать про вчинення ним усіх можливих дій для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, апеляційний суд відповідно до вимог частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався тим, що зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 відповідно до статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви, шляхом надання суду вмотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду із наведенням поважних причин його пропуску та доказів на підтвердження цих обставин. Судом першої інстанції зазначено, що зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а саме, досудове врегулювання спору та реалізація права на безоплатну правову допомогу, є неповажними, оскільки на підтвердження факту досудового врегулювання спору позивач надав лише копію заяви від 26.10.2020 та копію листа Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 27.11.2020. Крім того, позивач надав копії листів Луцького місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги від 26.01.2021 № 79/01-22, від 12.03.2021 № 149/03-11, копію доручення від 07.07.2021 № 198/346-21, з яких встановлено звернення позивача до вказаного центру, заміну адвокатів за зверненнями позивача та надання 07.07.2021 адвокату Єлову В. А. доручення щодо надання йому правової допомоги.

Копії зазначеної ухвали позивачем отримано 11.10.2021.

18.10.2021 ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, яка обґрунтована тим, що позивач перебував за кордоном у період з 01.07.2021 по 25.09.2021, де працював, що спричинило певні труднощі у спілкуванні з адвокатом. Після підготовки позовної заяви, така була підписана, відсканована та електронною поштою відправлена адвокату для подання її до суду, проте ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі № 140/9516/21 позовну заяву було повернуто. Після повернення в Україну позивач повторно подав позовну заяву до суду.

Зазначені позивачем обставини визнані судом першої інстанції неповажними, у зв`язку з чим позовну заяву повернуто.

Апеляційний суд при вирішенні справи виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначений в частині п`ятій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк один місяць визнаний законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відтак, з дня ознайомлення з наказом про звільнення з публічної служби, позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Так, позивач у даній справі оскаржує наказ від 12.10.2020 № 3 о/с «По особовому складу», який йому було надіслано поштовим зв`язком № 140 та про який йому станом на 26.10.2020 було достеменно відомо, що встановлено із наявної в матеріалах справи заяви від 26.10.2020, адресованої голові Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, у якій, серед іншого, позивач просив відмінити наказ від 12.10.2020 № 3.

Разом з тим, позовну заяву вперше було подано до суду лише 03.09.2021 та ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі № 140/9516/21 позовну заяву повернуто позивачу.

Повторно даний позов подано до суду 06.10.2021, тобто із значним пропуском строку звернення до суду.

Як на причину поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач покликається на досудове врегулювання спору, реалізацію права на безоплатну правову допомогу, перебування за кордоном та необхідність повторного звернення до суду з аналогічним позовом.

Слід зазначити, що чинним законодавством України не передбачено досудового врегулювання спору у відносинах щодо звільнення зі служби рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а подання заяви від 26.10.2020 з проханням відмінити наказ від 12.10.2020 № 3 о/с «По особовому складу» не впливає на перебіг місячного строку щодо його оскарження в судовому порядку (тобто не перериває та не є поважною підставою пропуску строку звернення до суду).

Що стосується реалізації позивачем права на безоплатну правову допомогу, то слід зазначити, що вказана підстава є неповажною, оскільки згідно з листом Луцького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.01.2021 № 79/01-22 позивач звернувся за наданням безоплатної правової допомоги лише 02.12.2020, тобто поза межами місячного строку для оскарження наказу від 12.10.2020 № 3 о/с «По особовому складу».

Також не є підставою для поновлення строку звернення позивача до суду перебування його за кордоном (з 11.07.2021 по 25.09.2021) та необхідність повторного звернення до суду з даним позовом, оскільки первинну позовну заяву повернуто без розгляду 08.09.2021, у зв`язку з тим, що вказані обставини мали місце після значного пропуску місячного строку звернення до суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача чи третіх осіб. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строку звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що є підставою для повернення позовної заяви відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 140/11057/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 29.03.2022