Справа № 527/38/22
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/38/22
провадження 2-а/527/9/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом № 527/38/22 ОСОБА_1 , поданим представником Кононенком Анатолієм Петровичем до Управління Державного агентства Меліорації та рибного господарства у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом з вимогою скасувати постанову головного державного інспектора Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області Вишневського В.В. від 03.12.2021 року № 009366 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП та закрити провадження по справі.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що 03.12.2021 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №009366, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності з ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 близько 15-20 год. на Кременчуцькому водосховищі с. Тіньки Чигиринського району під час здійснення промислового лову та не повернув до водосховища водні біоресурси непромислового розміру, а саме судак 63 шт., чехонь 2 шт., чим завдав збитки рибному господарству України на суму 265694,06 грн. Указаними діями ОСОБА_1 порушив ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 13 Режиму рибальства 2021, п. 6.1.1. Правил промислового рибальства.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена не уповноваженою особою та не у передбачений законом спосіб. Так, диспозиція ч. 3 ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил рибальства, диспозиція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно завдало істотну шкоду. Відмінністю між вказаними правопорушеннями є розмір заподіяної шкоди. У оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушенням завдано збитки в розмірі 265694,06 грн., що є істотною шкодою, тому у такому випадку, у відповідності до вимог ст.ст. 284, 253 КУпАП справа підлягала закриттю, а матеріали повинні бути передані прокурору або органу досудового розслідування. Також постанова не містить даних про місце скоєння правопорушення, постанову винесено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, де свідком правопорушення зазначено ОСОБА_3 , який є начальником Управління Державного агентства Меліорації та рибного господарства у Черкаській області, тобто який є керівником особи, яка складала протокол, натомість осіб, які перебували на плавзасобі, а саме рибалки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в протоколі взагалі не зазначені. Частина 3 ст. 85 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до Правил рибальства. Проте, в оскаржуваній постанові суть правопорушення незрозуміла та чітко не визначена.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, підтримав позов.

Представник відповідача - Управління Державного агентства Меліорації та рибного господарства у Черкаській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав.

Суд розглядає справу відповідно положень ст. 205 та ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом на підставі наданих письмових доказів встановлені наступні факти та обставини.

03.12.2021 року Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області відносно ОСОБА_1 винесено постанову №009366, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 близько 15-30 год. на Кременчуцькому водосховищі межі с. Тіньки Чигиринського району під час здійснення промислового лову, виловив та не повернув до водосховища водні біоресурси непромислового розміру, а саме судак 63 шт., чехонь 2 шт., чим завдав збитки рибному господарству України на суму 265694,06 грн. Указаними діями ОСОБА_1 порушив ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 13 Режиму рибальства 2021, п. 6.1.1. Правил промислового рибальства (а.с.9).

Інших доказів суду сторонами на надано. З відзивом відповідач жодних доказів суду не надав, клопотань про витребування доказів не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З положень ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Згідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17 - К/9901/32368/18).

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч вимогам ст. 77, 78 КАС України відповідачем у даній справі суду не надано відзиву на позовну заяву, належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КУпАП, зокрема у матеріалах справи відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення, покази свідків або інші докази, на підтвердження обґрунтованості та правомірності прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній постанові та не підтверджується жодними іншими належними доказами. Тобто, суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, відсутність фото - відеофіксації події, відсутність пояснень свідків, відсутність інших доказів не дає суду можливості встановити чи було дотримано відповідачем процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а відтак, відсутність доказів вчинення позивачем інкримінованого правопорушення свілчить про те, що особа має вважатися невинуватою.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та враховуючи, що місцевий загальний суд як адміністративний має повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 247, 251, 278, 280 КУпАП, ст. ст.5, 6, 8, 9, 10, 14, 139, 205, 229, 241, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником Кононенком Анатолієм Петровичем до Управління Державного агентства Меліорації та рибного господарства у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Постанову головного державного інспектора Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області Вишневського В.В. від 03.12.2021 року № 009366 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 85 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління Державного агентства Меліорації та рибного господарства у Черкаській області (18035, м. Черкаси, вул. Дахнівська, буд. 10 А, ).

Суддя Т. В. Левицька