Справа № 160/14017/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/14017/20

головуючий суддя І інстанції - Турова О.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року в адміністративній справі №160/14017/20 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу в сумі 64366.61 грн.

Також, ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 07.04.2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення було задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «Ш» від 07.04.2020 року № .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 07.04.2020 року було прийнято відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства, оскільки позивачем були подані не всі документи, які б підтверджували факт здійснення господарської операції.

ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, на підставі висновків акта від 12.12.2014р. №4774/17-03/ НОМЕР_1 документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, були винесені податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 13.03.2015р. № про збільшення грошового зобов`язання за платежем: «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 50467,59грн. (з яких: 40374,07грн. основного платежу та 10093,52грн. штрафних санкцій) та від 13.03.2015р. № про збільшення грошового зобов`язання на 170грн. штрафних санкцій за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».

13.07.2015р. у зв`язку із несплатою платником податків податкового боргу, податковим органом в порядку ст.59 Податкового кодексу України сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 13.07.2015р. №4145-25 на суму 50637,59грн., з яких: 40374,07грн. - основний платіж, 10263,52грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. у справі №804/3466/16, яка набрала законної сили 16.12.2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість до бюджету з податку на доходи з фізичних осіб у сумі 50637,59грн.

Згідно з квитанцією банківської установи №0.0..1 від 13.06.2018р. (отримувач Індустріальний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ) погашення податкового боргу у сумі 50637,59грн. відбулось в рамках виконавчого провадження ВП №56506354 за виконавчим листом №804/3466/16.

З огляду на наведене, згідно з даними інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, ОСОБА_1 станом на 22.06.2018р. розмір податкового боргу відповідача зменшено шляхом зарахування коштів в рахунок погашення податкового боргу в сумі 50637.59 грн., відповідно до платіжного доручення №4484 від 19.06.2018р. та у зв`язку із чим на суму погашеного податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, контролюючим органом в порядку приписів п.п.129.1.1 п.129.1, п.п.129.3.1 п.129.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахована пеня за порушення відповідачем термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання за період з 01.07.2015р. (дата виникнення податкового боргу) по 21.06.2018р. (дата фактичної сплати) у загальному розмірі 54239,10грн., що підтверджується наданим розрахунком пені та додатковими поясненнями позивача.

В подальшому, на підставі приписів ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Лівобережного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Калініченко Оксаною Анатоліївною була проведена камеральна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання своєчасності сплати узгоджених грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, за результатами якої складено акт №13256/04-36-52-41/ НОМЕР_1 від 13 березня 2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, визначений контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2015 року № та №00062617, граничний термін сплати грошових зобов`язань за якими - 28 квітня 2015 року, водночас, фактично стягнення зараховано в межах виконавчого провадження 22 червня 2018 року, при цьому, сума податкового боргу становила 50467,55 грн. + 170,00 грн. = 50637,55 грн., а кількість днів затримки сплати становить - 1088 днів.

Акт перевірки №13256/04-36-52-41/ НОМЕР_1 від 13 березня 2020 року надіслано на податкову адресу платника податку ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих-кодовим ідентифікатором 206 отримано позивачем 19 березня 2020 року.

На підставі акта перевірки №13256/04-36-52-41/ НОМЕР_1 від 13 березня 2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняте податкове повідомлення-рішення № від 07 квітня 2020 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, і за затримку його сплати на 1088 календарних днів до ОСОБА_1 застосовано штраф відповідно до ст.126 Податкового кодексу України у розмірі: 10127,51 грн. (50637,55 грн. * 20%).

Податкове повідомлення-рішення № від 07 квітня 2020 року також направлено на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та відповідно до даних ПАТ «Укрпошта» поштове відправлення за штрих-кодовим ідентифікатором 379 повернуто на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з даними інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, станом на день звернення контролюючого органу до суду з цією позовною заявою за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 64366,61грн., який виник у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні форми «Ш» № від 07.04.2020р. у розмірі 10127,51грн., а також нарахованої контролюючим органом відповідно до вимог п.п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України пені на суму боргу минулих років у розмірі 54239.10 грн.

Зважаючи на вищенаведене, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 64366,61грн., натомість, відповідач пред`явлений позов не визнав та, не погодившись з податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» № від 07.04.2020р., подав до суду зустрічну позовну заяву про його оскарження.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято податковим органом необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, у зв`язку із чим останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.14.1.39. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як передбачено п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Згідно п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 116.1 ст. 116 Податкового кодексу України, у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Згідно п.113.1, п.113.2 ст.113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори. Застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених цією главою, не звільняє платників податків від обов`язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.113.3 ст.113 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) визначено статтею 114 Податкового кодексу України.

Так, за приписами п.114.1 ст.114 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно абз.1 п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, відповідно до п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо:

- податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;

- посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Згідно п.102.3 ст.102 Податкового кодексу України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно з рішенням суду заборонено проводити перевірку платника податків або платник податків перебуває поза межами України, якщо таке перебування є безперервним та дорівнює чи є більшим за 183 дні.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 07 квітня 2020 року, було порушення строку сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 13 березня 2015 року № та №00062617 (за затримку сплати на 1088 календарних днів), у розмірі 10127,51 грн. (50637,55 грн. * 20%).

Згідно акта перевірки №13256/04-36-52-41/ НОМЕР_1 від 13 березня 2020 року, на підставі якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, граничним терміном сплати грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 13 березня 2015 року № та №00062617, є 28 квітня 2015 року.

Відтак, з огляду на вказані обставини справи та приписи чинного законодавства, граничним строком застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до ОСОБА_1 за порушення граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 13 березня 2015 року № та №00062617 (1095 днів), є 29 квітня 2018 року.

Таким чином, оскільки податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 07.04.2020 року було прийнято відповідачем поза межами строку, визначеного ст. 102 Податкового кодексу України, то останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів податкового органу про наявність у відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 54239,10грн. у вигляді нарахованої контролюючим органом пені на суму боргу минулих років, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, відповідачу була наррахована пеня у сумі 54239.10 грн. на податковий борг у сумі 50637,59грн., що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2015 року № та №00062617 та який було стягнуто з відповідача постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. у справі №804/3466/16.

Податковий борг за наведеними податковими повідомленнями-рішеннями було погашено згідно з квитанцією банківської установи №0.0..1 від 13.06.2018р. (отримувач Індустріальний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ) в рамках виконавчого провадження ВП №56506354 за виконавчим листом №804/3466/16, через що станом на 22.06.2018 р. розмір податкового боргу відповідача було зменшено шляхом зарахуванням коштів в рахунок погашення податкового боргу в сумі 50637.59 грн., відповідно до платіжного доручення №4484 від 19.06.2018р. та у зв`язку із чим на суму погашеного податкового зобов`язання ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, контролюючим органом в порядку приписів п.п.129.1.1. п. 129.1, п.п.129.3.1 п.129.3 ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання за період з 01.07.2015р. (дата виникнення податкового боргу) по 21.06.2018р. (дата фактичної сплати) у загальному розмірі 54239.10грн.

Відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України (в редакції, чинній станом на 01.07.2015р., - дата, з якої розпочато нарахування пені) пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Між тим, 23.05.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX, яким до ст.129 ПК України включено пункт 129.9, згідно з п.п.129.9.1 якого пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках: закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, у контролюючого органу право нарахувати ОСОБА_1 пеню у сумі 54239.10 грн. на податковий борг у сумі 50637.59 грн., що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2015 року № та № 00062617, згідно з приписами п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України виникло, саме 29 квітня 2015 року (від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом, при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами), оскільки актом перевірки №13256/04-36-52-41/ НОМЕР_1 від 13 березня 2020 року встановлено та податковим органом визнається, що граничним терміном сплати грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 13 березня 2015 року № та №00062617, є 28 квітня 2015 року. При цьому, нарахування пені здійснено контролюючим органом з більш пізнього строку, а саме: з 01.07.2015р., що підтверджується розрахунком пені.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у контролюючого органу право нарахувати ОСОБА_1 пеню у сумі 54239,10грн. на податковий борг у сумі 50637,59грн. у даному випадку виникло, згідно з приписами п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, саме 29 квітня 2015 року, а відповідно, з урахуванням норм п.п.129.9.1 п.129.1 ст.129 ПК України (в редакції, чинній з 23.05.2020р., тобто вже на час звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення податкового боргу), така пеня підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (29 квітня 2018 року), а, отже, підстави для стягнення податкового боргу з такої пені відсутні.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача було прийнято з порушенням приписів податкового законодавства та підлягає скасуванню.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року в адміністративній справі №160/14017/20- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.Є. Чередниченко