Справа № 334/8757/21(2-а/334/19/22)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2022 року м. Дніпросправа № 334/8757/21(2-а/334/19/22)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2022 (суддя Коломаренко К.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Остроглядова Павла Володимировича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Остроглядова Павла Володимировича в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії РАП № 301174440 від 08.07.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2022 позов задоволено.

Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було здійснено повне дослідження доказів, не встановлено всі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, в той час як в матеріалах справи наявні належні докази які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому спірна постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Вказує на те, що зроблені інспектором з паркування фотознімки транспортного засобу позивача відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 КУпАП. Повідомляє, що зазначена фотофіксація розміщена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП на вебсайті ipkp.dniprorada.gov.ua, вважає, що фотознімки є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 301174440 від 08.07.2021 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він здійснив зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Про наявність постанови позивач дізнався отримавши матеріали виконавчого провадження.

05.11.2021 на його адресу надійшов лист та постанова про відкриття виконавчого провадження № 6715753 від 15.10.2021 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради РАП № 301174440 від 08.07.2021.

Не погодившись з постановою позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

У свою чергу склад адміністративного правопорушення складається з об`єкту; об`єктивної сторони; суб`єкту; та суб`єктивної сторони. Отже для наявності складу адміністративного правопорушення та як наслідок самого порушення необхідна наявність всіх його складових.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правовими нормами.

Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

У силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України.

Таким чином, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України, передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, а саме, накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху» було затверджено Правила дорожнього руху. Підпунктом в) пункту 8.4. розділу 8 ПДР визначено, що заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Знак 3.34 підрозділу 3 розділу 33 ПДР «Зупинку заборонено» встановлює заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Також розділ 33 ПДР визначає, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Ще розділ 33 ПДР визначає, що знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4.

Пп. 1.4. п.1 розділу 34 ПДР передбачає, що: горизонтальна розмітка 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Представником відповідача надано суду фотознімки та копії схеми організації дорожнього руху по вулиці Князя Володимира Великого у м. Дніпрі, які підтверджують наявність зони дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Курчатова та знаходження Hyundai Sonata, н/з НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 , в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Крім цього з наданих фото чітко вбачається паркування автомобіля позивача в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що підтверджується дорожньою розміткою 1.4 жовтого кольору зліва від транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що вказані фотознімки є належними та достатніми доказами, які дають можливість здійснення всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи у відповідності до ст.245 КУпАП та підтверджують факт порушення Правил дорожнього руху позивачем.

Отже, позивач не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги ПДР, постанова серії РАП № 301174440 від 08.07.2021 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, а позов в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсягу досліджено обставини по справі, що призвело до неправильного вирішення спору та згідно о приписів ст.317 КАС України є підставо для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04.01.2022 скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров