Справа № 420/19359/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/19359/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження призначеної йому - ОСОБА_1 , з 01.04.2020 виплачуваної пенсії і виплати її у розмірі 24 348,19 грн;

- зобов`язати ГУ ПФУ здійснювати з 01.04.2020 виплату йому - ОСОБА_1 , пенсії по інвалідності в її максимально нарахованому підсумковому розмірі (з урахуванням надбавок, доплат та підвищень, як інваліду війни), у тому числі незалежно від збільшення з 01.04.2020 загального підсумкового розміру пенсії, внаслідок збільшення складових пенсії та встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати ГУ ПФУ провести йому - ОСОБА_1 , різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами пенсії по інвалідності з 01.04.2020 по день проведення доплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" йому з 05.01.2020 призначена пенсії по інвалідності (пенсійна справа №).

Основний розмір пенсії виходячи з 80% грошового забезпечення склав 23 898,69 грн та з урахуванням доплат (учасник бойових дій) 449,50 грн всього визначений у розмірі - 24 348,19 грн.

Проте ГУ ПФУ посилаючись на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обмежено призначену пенсію максимальним розміром та визначений її розмір - 16 380,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі №420/1960/21 задоволено позов до ГУ ПФУ в Одеській області та визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження призначеної пенсії по інвалідності максимальним розміром; зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 05.01.2020 перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності без обмеження її максимального розміру.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 по справі №420/1960/21 ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії з 05.01.2020 та з 01.06.2021. Вказаними перерахунками встановлено йому пенсію у розмірі 24 348,19 грн.

Позивач вважає встановлення відповідачем граничного розміру пенсії у розмірі 24 348,19 грн протиправним.

Згідно з перерахунком пенсії по інвалідності з 01.04.2020 розмір його пенсії був обчислений та мав виплачуватися у сумі 30578,56 грн. Основний розмір пенсії складає 80% грошового забезпечення -23 898,69 грн. Крім цього, нараховані доплати: - як особі з інвалідністю збільшено основний розмір пенсії на 25% (5974,67грн) згідно з постановою КМУ від 28.12.2011 №1381; - підвищення пенсії інвалідам II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 655,20грн (ст.13 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); - щомісячна виплата цільової грошової допомоги на прожиття - 50,00 грн (ст. 1 Закону України "Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни ").

У зв`язку із підвищенням у 2020 та 2021 роках прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність ГУ ПФУ проводило перерахунки його пенсії та підвищення пенсії інвалідам II групи на 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність складали з 01.07.2020 року - 684,80грн, з 01.12.2021 року - 707,60грн.

Проте пенсія виплачувалась у розмірі 24 348,19 грн.

Позивач вважає, що таки дії ГУ ПФУ протиправними та порушують його соціальні права.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.04.2020 року всієї суми нарахованої пенсії з надбавками, доплатами та підвищеннями.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні здійснити виплату з 01.04.2020 року ОСОБА_1 всієї суми нарахованої пенсії з надбавками, доплатами та підвищеннями.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що починаючи з 01.01.2018р. згідно із ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.

Апелянт звертає увагу суду, що посилання суду першої інстанції на Рішення Конституційного суду України у справі № 7-рп/2016 від 20.12.2016 є безпідставним, оскільки ним визнане такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення першого речення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» саме в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VII, однак, редакція Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» залишилась діючою.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 29.11.2019 року №130 ДСК позивача - полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до п.п. "г" (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 04.01.2020 року №3 ДСК позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

З 05.01.2020 року ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначено пенсію по інвалідності - 80% від грошового забезпечення, визначеного для обчислення пенсії.

Грошове забезпечення для обчислення пенсії складало 29873,36грн.

Основний розмір пенсії склав 23898,69 грн (80% грошового забезпечення). Також позивачу нарахована доплата як учаснику АТО та учаснику бойових дій - 449,50 грн та пенсія визначена у розмірі 24348,19 грн.

Проте до виплати було призначено 16380,00грн, тобто застосовано обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с.19).

Позивач не погодившись з діями відповідача звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року по справі №420/1960/21 його позов задоволений. Визнані протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром. Зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 05.01.2020 року перерахунок і виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без обмеження її максимального розміру з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду здійснений перерахунок пенсії позивача та з 01.06.2021р визначено до виплати 24348,19грн (основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення - 23898,69 грн, надбавка як учаснику АТО та учаснику бойових дій - 449,50 грн) (а.с.20).

Згідно з розрахунком доплати заборгованість склала 122871,08грн (а.с.21).

Також на підставі рішення суду перерахована пенсія з 01.06.2021 року. Підсумок пенсії з надбавками визначений у розмірі 30630,98грн. До виплати визначено - 24348,19 грн (а.с.22)

ГУ ПФУ здійснювало перерахунки пенсії позивачу з 01.04.2020 року, з 01.12.2020 року. Вказані розрахунками пенсії позивача наявні в пенсійній справі та надані до позову.

З 01.04.2020 року розмір пенсії позивача з надбавками склав 30630,96 грн. Основний розмір пенсії - 23898,69 грн (80% грошового забезпечення). Також нараховані доплати: збільшено основний розмір пенсії на 25% (5974,67грн); підвищення пенсії інваліду II групи - 655,20грн; доплата інваліду II групи - 50,00 грн. Проте до виплати визначена пенсія у розмірі 16380грн (а.с.25) .

У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2020 року позивачу був здійснений наступний перерахунок пенсії.

Згідно з вказаним розрахунком основний розмір пенсії - 23898,69 грн (80% грошового забезпечення). Також нараховані доплати: збільшено основний розмір пенсії на 25% (5974,67грн); підвищення пенсії інваліду II групи- 707,60грн; доплата інваліду II групи - 50,00 грн.

Підсумок пенсії з надбавками склав 30630,96 грн. З урахуванням застосування обмеження до виплати призначена пенсія з 01.12.2020 року у розмірі 17690,00грн (а.с.26).

Саме вказаний розрахунок (якій визначений станом на 01.12.2020 року) зазначений у перерахунку з 01.06.2021 року, якій здійснений на виконання рішення суду. Тобто розмір пенсії з надбавками склав 30630,96грн.

Проте у перерахунку до виплати вказано - 24348,19грн.

ГУ ПФУ посилаючись на рішення суду визначило позивачу пенсію у розмірі 24348,19грн, яка була визначена у розрахунку пенсії при її призначенні з 05.01.2020 року.

Позивач вважаючи такі дії протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на нарахування відповідачем соціальних виплат, встановлених законодавством, як особі яка має інвалідність ІІ групи внаслідок війни, вказані доплати не виплачуються, а відповідачем протиправно обмежена пенсія фіксованим розміром - 24348,19грн., а тому прийшов до висновку про визнання протиправними дії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні здійснити виплату з 01.04.2020 року ОСОБА_1 всієї суми нарахованої пенсії з надбавками, доплатами та підвищеннями.

Надаючи праву оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст.21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом ІІ групи, а отже має право отримувати пенсію в розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно Закону України від 24 грудня 2015 року №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є нечинною.

Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Крім того, суд враховує, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, що означає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром.

Даного висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17 та від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17 та інших.

При цьому, зазначені висновки суду відповідають висновкам, що наведені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, що відповідно до ст.1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Застосування обмеження максимального розміру щодо пенсій військовослужбовців, які їх отримують по інвалідності, створює ситуацію, за якої нівелюється залежність розміру пенсії від встановленої групи інвалідності, оскільки при перевищенні межі максимального розміру військовослужбовці І, ІІ, ІІІ груп інвалідності отримують пенсію в єдиному розмірі, що є недопустимим.

Вказана вище правова позиція викладена у останніх постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові по справі №580/234/19, оскільки висновки вказаної постанови стосуються призначення пенсій згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тоді як у даному випадку пенсія позивачу призначена згідно із Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо посилань апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 травня 2021 року по справі №347/2083/16, колегія суддів зазначає, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №755/10947/17), суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи висновки, що наведені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, а доводи апелянта висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 за №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що розміри пенсій інвалідам війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статей 13 і 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.

На виконання вказаної постанови згідно з розрахунком позивачу нарахована вказана доплата з 01.04.2021 року у розмірі 5974,67грн, проте не зазначена до виплати.

Стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлює пільги інвалідам війни.

Так, згідно частини 4 коментованої статті інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що вказана сума позивачу нарахована з 01.04.2021 року у розмірі 655,20грн, з 01.12.2020 року - 707,60грн.

Статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» встановлено Кабінету Міністрів України, починаючи з 1 травня 2004 року, передбачати щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття: інвалідам війни I групи у розмірі 70 гривень; інвалідам війни II та III груп у розмірі 50 гривень, учасникам бойових дій у розмірі 40 гривень, незалежно від розміру пенсій та надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Виплата цільової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія (стаття 2 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни»).

Таким чином, позивачу у відповідності до вказаної норми нараховано 50 грн. як особі з інвалідністю ІІ гр., проте виплачується 40 грн. як учаснику бойових дій.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наведені норми матеріального права є спеціальними, не скасовані, їх положення не визнані у встановленому порядку неконституційними і є чинними на час виникнення спірних правовідносин, а тому підлягають обов`язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що незважаючи на нарахування відповідачем соціальних виплат, встановлених законодавством, як особі яка має інвалідність ІІ групи внаслідок війни, вказані доплати не виплачуються, відповідачем протиправно обмежена пенсія фіксованим розміром - 24348,19грн.

Окрім вищевикладеного, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання пенсійного фонду на те, що розмір пенсії, яка виплачується позивачу - 24348,19 грн значно перевищує 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність є не спроможним та не спростовує неправомірних дій ГУ ПФУ.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 29 березня 2022 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова