Справа № 440/17409/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/17409/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) до Департаменту патрульної поліції України (надалі по тексту - відповідач), відповідно до якого просить:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періодів служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 05.11.2005 по 18.11.2016;

зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу у Державній кримінально-виконавчій службі України 05.11.2005 по 18.11.2016;

зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з врахуванням служби у Державній кримінально-виконавчій службі України в період 05.11.2005 по 18.11.2016.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції періодів служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 05.11.2005 по 18.11.2016 протиправними, оскільки особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України проходять службу в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Тому служба у Державній кримінально-виконавчій службі має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу. Як наслідок, наявні підстави і для перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з врахуванням служби у Державній кримінально-виконавчій службі України в період 05.11.2005 по 18.11.2016.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки частина друга статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Цей перелік не містить службу в Державній кримінально-виконавчій службі, яка не входила до складу органів внутрішніх справ, а тому відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду служби до стажу служби в поліції. При обчисленні стажу служби в поліції позивачу дотримано вимоги статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" /а.с. 50-54/.

Позивач своїм правом надання відповіді на відзив на скористалась.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

З 05.11.2005 по 18.11.2016 позивач проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України безперервно 11 років 0 місяців 13 днів, виходячи із записів за номерами 7, 8 в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 /а.с. 27-28/.

07.11.2015 року здійснено запис за номером 0030075 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи - Департамент патрульної поліції, ідентифікаційний код: 40108646, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 62/.

Відповідно до п.1 розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції України 06.11.2015 №73 (у редакції наказу Національної поліції України 01.04.2020 року №272), Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законодавством України порядку /а.с. 55-61/.

З 11.09.2017 ОСОБА_1 прийнята на службу до Національної поліції відповідно до Наказу про прийняття Департаменту патрульної поліції від 08.09.2017 № 356 о/с, що підтверджується записом 11 трудової книжки позивача НОМЕР_1 та не заперечується учасниками справи /а.с. 27-28/.

12 березня 2021 року позивачем направлено рапорт Начальнику Департаменту патрульної поліції полковнику поліції Євгенію Жукову з вимогою зарахувати їй до стажу служби в поліції наявну на момент прийняття на службу вислугу років з 05.11.2005 по 18.11.2016 у Державній кримінально-виконавчій службі України строком 11 років 00 місяців 13днів /а.с. 7/.

Листом від 14.06.2021 № 13215/41/4/03-2021 відповідачем повідомлено про відсутність підстав для такого зарахування зазначеного періоду служби в Державній пенітенціарній службі України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки /а.с. 8/.

Як зазначено в довідці за підписом начальника управління патрульної поліції в Полтавській області "Про підтвердження місця служби" від 04.01.2022 №17/41/26/012021, станом на 04.01.2022 позивач перебувала на службі в управлінні патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (наказ ДПП від 12.03.2020 №198 о/с) та мала спеціальне звання "майор поліції", в Національній поліції України з 11.09.2017 року /а.с. 64/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію служба" в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейський з виконання покладених на поліцію повноважень.

Разом з тим, правовий статус персоналу кримінально-виконавчої системи врегульовано Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про Державну кримінально- виконавчу службу України" служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Згідно статті 18 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" права та обов`язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань тісно пов`язані з повноваженнями та обов`язками поліцейських, зокрема: забезпечувати дотримання прав людини і громадянина; забезпечувати правопорядок; забезпечувати безпеку громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; припиняти адміністративні правопорушення; запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; приймати і реєструвати заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно приймати щодо них рішення; виявляти, припиняти кримінальні правопорушення, вчинені в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, брати участь в їх розкритті у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України; брати участь у боротьбі з тероризмом у межах своїх повноважень; здійснювати інші повноваження, передбачені законом, а також проводити огляд інших осіб та їх речей, транспортних засобів, які знаходяться на територіях установ виконання покарань; у разі здійснення заходів щодо розшуку та затримання засуджених і осіб, узятих під варту, які вчинили втечу, або засуджених, які ухиляються від відбування покарання, у місцях, де імовірна їх поява: входити безперешкодно в будь-який час доби на територію і в приміщення підприємств, установ і організацій, а за згодою власників - також у жилі та підсобні приміщення громадян і перебувати в них; зупиняти та проводити огляд транспортних засобів; перевіряти у громадян документи, що посвідчують їх особу; затримувати і доставляти до правоохоронних органів осіб, які розшукуються; проводити особистий огляд затриманих осіб та речей, що знаходяться при них, застосовувати і використовувати фізичну силу, спеціальні засоби і зброю на підставах і в порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" та іншими законами України; здійснювати оперативно-розшукові заходи згідно із законами України, складати протоколи про адміністративні правопорушення, здійснювати адміністративне затримання і застосовувати інші заходи, передбачені законодавством про адміністративні правопорушення тощо.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби під час виконання завдань з виконання кримінальних покарань у межах повноважень, визначених цим Законом, мають право в порядку і випадках, передбачених Кримінально-виконавчим кодексом України, Законом України Про Національну поліцію та іншими законами України, застосовувати фізичну силу, використовувати службових собак, а також зберігати, носити спеціальні засоби і зброю, використовувати і застосовувати їх самостійно або у складі підрозділів.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що служба у Державній кримінально-виконавчій службі за своєю суттю є максимально прирівняною зі службою в органах внутрішніх справ України. Крім того, під час проходження служби у кримінально-виконавчій системі особам рядового і начальницького складу присвоюються спеціальні звання, вони мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, використання відзнак, службових чи спеціальних посвідчень, знаків (жетонів) тощо.

Присвоєння спеціальних звань та інші питання проходження служби в кримінально-виконавчій системі регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114.

Згідно з частинами першою-третьою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Крім того, відповідно до пункту п`ятого Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України Про міліцію, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Суд звертає увагу на ту обставину, що служба в Державній пенітенціарній службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а відтак повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту третього частини другої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною четвертою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 154 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 №393" поширено дію постанови КМУ від 17.07.92 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей на поліцейських".

У відповідності до пункту 1 вказаної Постанови, до вислуги років особам, які мають право на пенсію за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до вислуги років зараховуються, в тому числі, військова служба в Збройних Силах та служба в Державній кримінально-виконавчій службі.

Крім того, пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 N 900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015, пункт 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, служба в Державній пенітенціарній службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до пункту третього частини другої статті Закону України "Про Національну поліцію" повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Враховуючи те, що відповідачем не враховано періодів служби позивача в системі кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, відтак суд приходить до висновку щодо необхідності зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 05.11.2005 по 18.11.2016 у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, суд вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 05.11.2005 по 18.11.2016 у Державній кримінально-виконавчій службі України, а також зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 05.11.2005 по 18.11.2016 у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Надаючи оцінку позовним вимогам зобов`язати Департамент патрульної поліції провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з врахуванням служби у Державній кримінально-виконавчій службі України в період 05.11.2005 по 18.11.2016, суд виходить з того, що вказані вимоги є похідними від первісної вимоги щодо зарахування стажу позивача.

Відповідно, до моменту здійснення перерахунку стажу служби у відповідача не виникає обов`язку здійснювати перерахунок та виплату грошового забезпечення за наслідками такого перерахунку.

Таким чином спір з цього приводу між сторонами ще не виник.

За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи те, що спір з приводу перерахунку та виплати грошового забезпечення за наслідками такого перерахунку стажу служби ще не виник, суд дійшов висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позову в частині вказаних позовних вимог.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн /а.с.29/.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про часткове задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048, ідентифікаційний код 40108646), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (вул. Кременчуцька, буд. 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, ідентифікаційний код 38019510), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 05.11.2005 по 18.11.2016 у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 05.11.2005 по 18.11.2016 у Державній кримінально-виконавчій службі України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський