Справа № 380/5200/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5200/21 пров. № А/857/1945/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Коморний О.І.,

час ухвалення рішення - 27.09.2021 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 27.09.2021 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач) про визнання протиправним рішення відповідача, викладеного у листі від 30.07.2020 року № 25129/15-2020, в частині повернення на доопрацювання документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги у разі встановлення III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію» у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок № 850); зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти одне із рішень передбачених п. 9 Порядку № 850.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку № 850 прийняти відповідне рішення. Стягнуто на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 908,00 грн. Стягнуто на користь позивача з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500, 00 грн. В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України було встановлено, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затв. постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, що унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами відповідно до Порядку № 850. Таким чином, матеріали були повернуті, без прийняття рішення, на доопрацювання.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та відповідно наказу від 21.06.2012 року № 190 о/с звільнений у відставку.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 011302, виданої обласною МСЕК від 18.12.2019 року позивачу було встановлено 50 % втрати професійної працездатності в результаті отримання захворювання пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 333228 від 18.12.2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

29.05.2020 року позивачем подано заяву (рапорт) на ім`я голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області Володимира Ільчишина із проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, яка була прийнята та зареєстрована. До заяви (рапорту) додано: довідку МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності; копію виписки МСЕК з акта огляду медико-соціальною експертною комісією; копію свідоцтва про хворобу та інші.

Згідно листа від 11.08.2020 року № 131, ГУ МВС у Львівській області повідомило позивача, що відповідно до Порядку № 850 подані позивачем документи повернуто до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області.

Згідно з інформацією, визначеної в листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України № 25129/15-2020 від 30.07.2020 року, за результатом опрацювання матеріалів, які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на неналежне оформлення документів, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами. Матеріали, щодо призначення одноразової грошової допомоги повертаються на доопрацювання.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580), тобто до 07.11.2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565 та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону № 565 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2,3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 7,8,9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580, Закон № 565 визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580 право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565 відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом № 580 і, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на відповідача.

П. 14 Порядку № 850 визначає вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті грошової допомоги. За змістом вказаної норми призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

З аналізу матеріалів справи, відповідач, як на підставу направлення документів на дооформлення, посилався на те, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами.

Проте, названі відповідачем підстави неможливості прийняття рішення не передбачені у Порядку № 850.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що згідно нормами Порядку № 850 за наслідками розгляду наданих документів відповідач повинен прийняти рішення про виплату одноразової допомоги або про відмову у проведенні такої виплати, можливості ж повернення документів без прийняття відповідного рішення (що має місце у розглядуваному випадку) чинним законодавством не передбачено.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у ст. 2 КАС України. Однак, відповідач у даному випадку не досліджував за встановленою Порядком № 850 процедурою подані позивачем документи й не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання стосовно призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, яке може бути предметом оскарження.

Таким чином, відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо невиконання вимог чинного законодавства в частині неприйняття жодного рішення за наслідками розгляду документів позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути документи щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку № 850.

В решті рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується, а тому згідно ст. 308 КАС України не переглядається апеляційним судом.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 380/5200/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 30 березня 2022 року.