Справа № 380/16826/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/16826/21 пров. № А/857/5342/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі за його позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя у І інстанції Братичак У.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 20 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

24 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - ВДВС) від 07 вересня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №66712371.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 380/16826/21 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець за наявності відмітки у вимозі від 19 лютого 2021 року про набрання нею чинності 26 червня 2021 року не неділений законом повноваженнями з`ясовувати обставини надсилання позивачеві вимоги про сплату боргу, її отримання позивачем та узгодження вказаної у ній сумі. Посилання позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №380/18027/21 суд не взяв до уваги, оскільки таке рішення не набрало законної сили. Набрання таким рішенням законної сили та скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно 07 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження №66712371 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження та вимоги від 19 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн, винесеної Головним управлінням ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС), оскільки така відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ОСОБА_1 , який просив таке скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6282-52-У від 19 лютого 2021 року він не отримував, а тому станом на момент звернення до суду сума заборгованості не є узгодженою. Окрім цього, пунктом 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання, а частиною 4 вказаної статті передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею. Оскільки вказана вимога не набрала законної сили, то не могла бути пред`явлена до виконання і оскаржувану постанову відповідача слід скасувати, оскільки така винесена не на підставі виконавчого документа.

Представник позивача у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Представник ВДВС у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість вимог апелянта та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Головне управління ДПС у Львівській області на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 19 лютого 2021 року ГУ ДПС винесена вимоги про сплату боргу № Ф-6282-52У по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивача про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн, дата набрання чинності зазначена 26 червня 2021 року.

06 вересня 2021 року ГУ ДПС звернулось до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження з питань примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-6282-52У по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивача про сплату недоїмки в сумі 37788,74 грн.

07 вересня 2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66712371.

ОСОБА_1 не погодився із правомірністю постанови державного виконавця від 07 вересня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66712371 та звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як передбачено частиною 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

За правилами статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як встановлено судом першої інстанції, 07 вересня 2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. відкрито виконавче провадження № 66712371 на підставі отриманої заяви про відкриття виконавчого провадження та Вимоги від 18 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн, винесеної ГУ ДПС. Вказана вимога була скріплена печаткою податкового органу, підписана уповноваженою особою та містить дату набрання чинності - 26 червня 2021 року, а отже відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII.

Як доречно звернув увагу суд першої інстанції, відповідно до форми вимоги про сплату боргу, яка міститься у додатку 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, така не містить обов`язкової вимоги про строк пред`явлення її до виконання.

Згідно зі статтею 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлений законом і не може бути змінений.

Відтак, на думку апеляційного суду, відсутність у виконавчому документі відомостей про строк пред`явлення його до виконання за обставин цієї справи не перешкоджає державному виконавцю самостійно вирішити питання про дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець за наявності відмітки у вимозі від 19 лютого 2021 року про набрання нею чинності 26 червня 2021 року не неділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві вимоги про сплату боргу, її отримання позивачем та узгодження вказаної у ній сумі.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 380/16826/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 30 березня 2022 року.