Справа № 460/9282/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Щербаков В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 460/9282/20 пров. № А/857/20467/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліської митниця Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 460/9282/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2020р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до Поліської митниці Держмитслужби Державної митної служби України, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2020р. №000611319.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2020р. №000601319.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.07.2021р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Поліська митниця Держмитслужби Державної митної служби України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.07.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно митних декларацій №UA204010/2018/202111 від 19.02.2018р.; №UA204010/2018/205025 від 16.04.2018р.; №UA204010/2018/204968 від 16.04.2018р.; №UA204010/2018/205702 від 24.04.2018р.; №UA204010/2018/210708 від 25.06.2018р.; №UA204010/2018/210738 від 25.06.2018р.; №UA204010/2018/220982 від 03.10.2018р.; №UA204010/2018/226062 від 27.11.2018р.; №UA204010/2018/225595 від 20.11.2018р. громадянка України ОСОБА_1 , ввезла на митну територію України транспортні засоби -«IVEKO», модель «DAILY 50С17» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_1 (02.2018 рік); «IVEKO», модель «DAILY 50С17» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_2 (04.2018 рік); автомобіль марки «RENAULT» модель «TRAFIC» ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_3 (04.2018 рік); «IVEKO», модель «DAILY 35C13» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_4 (04.2018 рік); «RENAULT» модель «MASTER» ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_5 (06.2018 рік); «IVEKO», модель «DAILY 35С15 V» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_6 (06.2018 рік); «RENAULT» модель «MASTER» ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_7 (10.2018 рік); «IVEKO», модель «DAILY 35С17 V» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_8 (11.2018 рік); «IVEKO», модель «DAILY 60С15» ідентифікаційний номер (шасі) - НОМЕР_9 (11.2018 рік).

Продавцем вказаних транспортних засобів була фірма «Replicant» s.r.o. ( ul.Medzevska 96/1, 04423 Jasov, Slovenska repablika).

Як видно з матеріалів справи, митний орган провів митне оформлення вищевказаних транспортних засобів за електронними митними деклараціями на підставі поданих документів декларантом та даних АСМО «Інспектор». Транспортні засоби випущено у вільний обіг на митній території України з використанням пільги 410 «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄЄ ( абз.1 ч.1 ст. 29 додатка I-А "тарифний графік України» до глави 1 розділу 4 «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомною енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони)». Умовно нараховано мито ( код платежу -121, спосіб сплати 06) - 59448,36 грн.

До митного оформлення позивач подала документи (рахунки-інвойси (декларації-інвойси), наведені в додатку 1 до акта перевірки, які є його невід`ємною частиною) в яких зазначено, що країною походження товарів, що ввозились на митну територію України із застосуванням преференційних ставок ввізного мита за вищевказаними митними деклараціями являється Європейський Союз.

01.10.2020р. письмовим повідомленням №7/13-19/10-19/110127 Головне управління ДФС у Рівненській області повідомлено ОСОБА_1 про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання законодавства України з питань державної митної справи.

02.11.2020 року начальник відділу митного аудиту та головний державний інспектор митного аудиту Поліської митниці Держмитслужби провів перевірку. За результатами документальної невиїзної перевірки фізичної особи - громадянки ОСОБА_1 податковий орган склав акт від 02.11.2020р. №26/7.13-19/ НОМЕР_10 щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товарів за вищезазначеними митними деклараціями.

Зокрема, встановлено порушення:

-ч.2 ст.48; ч.ч.4,5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті мита на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання за митними деклараціями №UA204010/2018/202111 від 19.02.2018 року; №UA204010/2018/205025 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/204968 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/205702 від 24.04.2018 року; №UA204010/2018/210708 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/210738 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/220982 від 03.10.2018 року; №UA204010/2018/226062 від 27.11.2018 року; №UA204010/2018/225595 від 20.11.2018 року на загальну суму - 34 914, 11 грн.

- п.190.1 ст.190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додатну вартість за митними деклараціями №UA204010/2018/202111 від 19.02.2018 року; №UA204010/2018/205025 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/204968 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/205702 від 24.04.2018 року; №UA204010/2018/210708 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/210738 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/220982 від 03.10.2018 року; №UA204010/2018/226062 від 27.11.2018 року; №UA204010/2018/225595 від 20.11.2018 року на загальну суму - 6 982, 81 грн.

Зокрема, податковий орган вважає, що лист уповноваженого органу Словаччини від 08.06.2020р. №2601017/2020-2000102/284, який наданий на звернення Рівненської митниці ДФС від 07.12.2018р. № 9379/34/17-70-19 не підтверджує преференційне походження товарів, зазначених у деклараціях інвойс, складених експортером на інвойсах, доданих декларантом до вищевказаних митних декларацій. Зокрема, рахунки фактури виставлені компанією Replicant s.r.o., Словацька Республіка. Експортер транспортних засобів на які розповсюджується пільга, не зміг надати відповідні документи, що підтверджують їх статус походження. Транспортні засобі, зазначені в деклараціях, інвойсах не відповідають вимогам щодо пільгової торгівлі між Європейським Союзом та Україною відповідно до положень Протоколу І «Щодо визначення концепції «товарів, що походять з певної країни» і методів адміністративного співробітництва». Тому, вказані товари не можуть вважатися походженням ЄС. Перевірені рахунки фактури не відповідають вимогам, щодо точності.

19.11.2020р. Поліська митниця Держмитслужби за результатами перевірки, прийняла податкові повідомлення-рішення:

- № 000611319 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 8 728, 51 грн, в тому числі: 6 982, 81 грн. основного платежу та 1 745, 70 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № 000601319 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби, що ввозяться на територію України фізичними особами на загальну суму 43 642, 64 грн, в тому числі: 34 914, 11 грн. основного платежу та 8 728, 53 грн штрафних (фінансових) санкцій.

ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

В ст.43 МК України видно, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 44 МК України, для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

ст.246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За змістом ч.1, ч.6 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

ст.278 МК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

ч.5 ст.280 МК України передбачено, що ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

За правилами ст.281 МК України, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу визначені ст.377 МК України, за змістом якої, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Із змісту Закону України Про внесення змін до Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013р. № 584-VII «Про митний тариф України», видно, що для товарів за кодами та ставка мита складає 10 відсотків.

В п.187.8 ст.187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань, у разі ввезення товарів на митну територію України, є дата подання митної декларації для митного оформлення. У випадках, передбачених ст.191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень ст.191 цього Кодексу.

В силу положень п. 190.1 ст. 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

ст.193 ПК України визначені розміри ставок податку, зокрема, згідно із абз. а п.193.1 цієї статті, ставка податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до граф 36 митних декларацій № UA204010/2018/202111 від 19.02.2018 року; №UA204010/2018/205025 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/204968 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/205702 від 24.04.2018 року; №UA204010/2018/210708 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/210738 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/220982 від 03.10.2018 року; №UA204010/2018/226062 від 27.11.2018 року; №UA204010/2018/225595 від 20.11.2018 року, ОСОБА_1 при ввезенні на митну територію України транспортних засобів надано преференцію зі сплати митра (код пільги - 410) - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС яка визначена абз.1 ч.1 ст.29 глави 1 розділу IV Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, ратифікованої відповідно до Закону України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» № 1678-VІІ від 16.09.2014р. відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до цієї Угоди.

Контролюючий орган в ході проведення перевірки встановив, що ввезені ОСОБА_2 транспортні засоби не можуть бути визнані такими, що мають преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не мають права на преференцію. Такі висновки контролюючого органу базуються на листі уповноваженого органу Словацької Республіки №261017/2020-2000102/284Не від 08.06.2020 р.

Із змістом даного листа уповноваженого органу Словацької Республіки видно, що декларації на рахунках-фактурах видано компанією Replicant s.r.o., Ясов, Слов`янська Республіка. Експортер товарів, на які поширюються вищезазначені докази походження, не зміг подати відповідні документи, що підтверджують статус їхнього походження тому, товари не можуть вважатися продуктом, що виробляється, відповідно до положень Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з одного боку та Україна, з іншого боку. Розглянуті товари не можуть вважатися продуктами походження в ЄС. Перевірені рахунки-фактури не відповідають вимогам щодо точності.

24.11.2020р. позивач на адресу експортера направив адвокатський запит з клопотанням роз`яснити ситуацію з приводу преференційного походження проданих позивачем транспортних засобів та інформації яка зазначена в акті перевірки від 02.11.2020р.

З тексту відповіді експортера від 03.12.2020р. видно, що під час оформлення та видачі декларацій інвойс №2018-212 від 04.04.2018р., 2018-214 від 04.04.2018р., 2018-232 від 19.04.2018р., 2018-077 від 13.02.2018р., 2018-668 від 20.09.2018р., 2018-805 від 31.10.2018р., 2018-391 від 12.06.2018р., 2018-393 від 12.06.2018р. та 2018-829 від 06.11.2018р., компанія експортера керувалась виключно положеннями Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, з іншої сторони.

Переміщення товарів преференційного походження через митний кордон України регулюється Угодою про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами (далі Угода), Протоколом 1 щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва (далі Протокол 1), Митним кодексом України (далі МКУ), Положенням про митні декларації, Наказом міністерства фінансів України № 651 та іншими підзаконними актами.

В рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки, Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод (ст.14 Угоди).

Положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди ( Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва ) (ст.26 Угоди).

Партія товару означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі (ст.1 Протоколу 1).

Товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(а) сертифікат з перевезення товару ЕІЖ. 1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс , надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ст.16 Протоколу 1).

Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)( b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро (ч. 1 ст. 22 Протоколу 1).

Митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься затвердженим експортером , який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу (ч. 1 ст.23 Протоколу).

Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу (ч. 3 ст.22 Протоколу 1).

Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами (ч. 4 ст. 22 Протоколу).

Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав (ч. 5 ст. 22 Протоколу).

Підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди (ст. 25 Протоколу 1).

Текст декларації інвойс (додаток IV протоколу 1) словацька версія.

Партією товарів вважаються: товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення (п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450).

Із змісту вимог п.1 ст.29 глави 1 розділу 4 Угоди про асоціацію між Україною та ЄС кожна із сторін зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої сторони згідно з графіками, встановленими у додатку 1-А до цієї Угоди.

ст.32, ст.33 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «товарів, що походять з певної країни» і методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом, європейським співтовариством х атомної енергії та їхніми державами - членами, з іншої сторони, з метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезенням товару EUR або декларації інвойс та правильності інформації, що містяться в цих документах. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Наказом Міністерства Фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року при митному оформленні товарів у митній декларації зазначаються:

-у графі 36 Преференція - код звільнення від сплати ввізного мита 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), передбачений Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, який затверджено наказом № 1011;

-у графі 44 Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи - код документа про походження товару згідно з Класифікатором документів, затвердженим вищезазначеним наказом.

Отже, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару, (ст. 36 МК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Поліська митниця Держмитслужби Державної митної служби України здійснила контрольно-перевірочні заходи, передбачені ст.345-354 МК України до платника податків ОСОБА_1 , стосовно з`ясування правомірності застосування останнім преференцій по сплаті ввізного мита « 410», під час митного оформлення транспортних засобів за митними деклараціями.

При проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення зазначених вище митних декларацій товар декларувався платником податків із застосуванням преференції за кодом "410" і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм ст.16 Протоколу 1 "Щодо визнання концепції "Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014р. № 1678-VII.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що транспортні засоби, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями типу ІМ 40 ДЕ № UA204010/2018/202111 від 19.02.2018 року; №UA204010/2018/205025 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/204968 від 16.04.2018 року; №UA204010/2018/205702 від 24.04.2018 року; №UA204010/2018/210708 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/210738 від 25.06.2018 року; №UA204010/2018/220982 від 03.10.2018 року; №UA204010/2018/226062 від 27.11.2018 року; №UA204010/2018/225595 від 20.11.2018 року, які підлягали перевірці митним органом, не можуть бути визнані такими, що мають преференційне походження з Європейського Союзу та відповідно не мають права на пільгу ( код пільги 410). Оскільки, виходячи з інформації яка надана уповноваженим органом Словацької Республіки №261017/2020-2000102/284Не від 08.06.2020р. підстави для звільнення від оподаткування вказаних товарів відсутні. Даним листом, не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених в деклараціях про походження, які подавались до митного оформлення за вказаними митними деклараціями.

Зокрема, уповноважений орган Словацької Республіки повідомив, що декларації на рахунках-фактурах видано компанією Replicant s.r.o., Ясов, Слов`янська Республіка. Оскільки експортер товарів, на які поширюються вищезазначені докази походження, не зміг подати відповідні документи, що підтверджують статус їхнього походження, товари не можуть вважатися продуктом, що виробляється, відповідно до положень Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між ЄС та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з одного боку та Україна, з іншого боку, тому розглянуті товари не можуть вважатися продуктами походження в ЄС. Перевірені рахунки-фактури не відповідають вимогам щодо точності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції не зазначив якою нормою закону Європейського союзу чи України керувався перевіряючи (оцінюючі ) дії іноземного державного органу. Тому, висновки суду першої інстанції про те що уповноважений орган Словацької Республіки не надав жодного підтвердження факту офіційного звернення до експортера є необґрунтованими.

В п.54.4 ст. 54 ПК України видно, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Отже, підставою для висновку про заниження податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може бути лише офіційна документальна підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав, зокрема, щодо країни походження.

Саме така інформація з копіями підтверджуючих документів надійшла відповідачу від митних органів Словацької Республіки і на підставі таких відомостей, зазначених у документах здійснено визначення податкових зобов`язань.

Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що загальновідомими фактами є та обставина, що компанія IVEKO ( Італія ) та концерн RENAULT (Франція) є європейськими компаніями та походження транспортних засобів з Європейського союзу є очевидними колегія суддів не приймає до уваги, оскільки є припущеннями.

Також колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що згідно загального відомого джерела інформації «Вікіпедія» видно, що концерн RENAULT (Франція) має виробничі потужності (заводи) з виробництва автомобілів у Франції, Австралії, Мексиці, Аргентині, Бразилії, Колумбії, Марокко, ПАР, Індії, Туреччині, Португалії, Іспанії, Румунії, Фінляндії, Словенії ( не всі країни є членами Європейського Союзу) та також 2 заводи у м. Москва та м.Тольяті Російської Федерації.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ґрунтується не на доказах та нормах права, а на припущеннях та поясненнях позивача, документально не підтверджених, висновки суду першої інстанції є довільним трактуванням обставин справи із слів позивача, а не норм права.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки для оподаткування вищенаведеного товару за зменшеними ставками, визначальним є його преференційне походження, а інформації про преференційне походження товару немає, зменшенні ставки ввізного мита згідно Угоди за митними деклараціями №UA204010/2018/202111 від 19.02.2018р.; №UA204010/2018/205025 від 16.04.2018р.; №UA204010/2018/204968 від 16.04.2018р.; №UA204010/2018/205702 від 24.04.2018р.; №UA204010/2018/210708 від 25.06.2018р.; №UA204010/2018/210738 від 25.06.2018р.; №UA204010/2018/220982 від 03.10.2018р.; №UA204010/2018/226062 від 27.11.2018р.; №UA204010/2018/225595 від 20.11.2018р., у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають.

Отже, з огляду на викладене та враховуючи приписи ст.352 МК України, суд апеляційної інстанції вважає, що отримана інформація щодо підтвердження преференційного походження спірного товару з Словацької Республіки, правомірно використана митним органом для підготовки висновків за результатами перевірок, щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Апеляційний суд зазначає, що діючи добросовісно та застосовуючи пільгові тарифи, позивач мав безсумнівно переконатися, що поставлений товар дійсно є товаром відповідного походження згідно з положеннями вищезазначеної Угоди, а не покладатися лише на відповідальність експортера.

У спірних правовідносинах обов`язок з декларування, визначення і сплати мита та податку має саме позивач, а тому саме він, а не продавець товару, несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Поліської митниці Держмитслужби Державної митної служби України діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.11.2020р. №000611319 та №000601319.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби Державної митної служби України - задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 460/9282/20 скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. Б. Хобор
У зв`язку з УКАЗОМ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» повний текст постанови складено у строк встановлений ч.3 ст.243 КАС України. Однак, надісланий до Єдиного Державного реєстру судових рішень 24.03.2022р.