Справа № 420/863/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/863/21

Головуючий І інстанції Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 31.05.2021р.) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправними та скасування припису та попередження,

В С Т А Н О В И В:

21.01.2021р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ Держпраці в Одеській області, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ОД1140/1589/АВ/П від 09.11.2020р. та попередження №ОД1140/1589/АВ/П/ПО від 09.11.2020р. про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення ГУ Держпраці в Одеській області є неправомірними та безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на необґрунтованих і помилкових висновках перевірки про порушення позивачем законодавства про працю.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (ухваленим в порядку спрощеного провадження) адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано припис ГУ Держпраці в Одеській області про усунення виявлених порушень від 09.11.2020р. №ОД1140/1589/АВ/П. Визнано протиправним та скасовано попередження ГУ Держпраці в Одеській області про відповідальність за порушення законодавства про працю від 09.11.2020р. №ОД1140/1589/АВ/П/ПО. Стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4540 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ГУ Держпраці в Одеській області 29.06.2021р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2021р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

08.07.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

16.09.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, у яких позивач заперечувала щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просила оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 22.05.2017р. та перебуває на податковому обліку з дати її реєстрації. Основним видом господарської діяльності позивача у відповідності до код КВЕД 47.11 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

22.10.2020р. ГУ Держпраці в Одеській області було винесено наказ №2680 про проведення в термін з 27.10.2020р. по 09.11.2020р. (включно) позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені пп.3.1,3.9 та 3.10 розділу 3 частини І Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю (затв. наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р. №1338), зокрема з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

22.10.2020р. ГУ Держпраці в Одеській області було видано направлення №15/01-29-2211 на здійснення інспекційного відвідування.

09.11.2020р. головним державним інспектором відділу з питань оплати праці ГУ Держпраці в Одеській області Долгою І.М. складено акт №ОД1140/1589/АВ інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю.

У той же день, т.б. 09.11.2020р., головним державним інспектором відділу з питань оплати праці ГУ Держпраці в Одеській області Долгою І.М. винесено припис №ОД1140/1589/АВ/П про усунення виявлених порушень, яким зобов`язано позивача забезпечити дотримання вимог діючого законодавства в частині належного оформлення трудових відносин та в частині своєчасного надання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу ДПС за місцем обліку - до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

При цьому, головним державним інспектором відділу з питань оплати праці ГУ Держпраці в Одеській області Долгою І.М. також було винесено і попередження від 09.11.2020р. №ОД1140/1589/АВ/П/ПО про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Не погоджуючись із вказаними діями та рішеннями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи адміністративний позов, суд 1-ї інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних рішень ГУ Держпраці в Одеській області.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові та організаційні засади, основні принципи та порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду, їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V, дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.2 Закону №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку із урахуванням особливостей, що визначені законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.2 Закону №877-V, органи Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), забезпечують дотримання принципів державного нагляду (контролю); вимог щодо місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; трактувань норм на користь суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; обмежень у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; заборони на вилучення оригіналів документів та техніки; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерій ризику; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; права суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальності посадових осіб органу державного нагляду (контролю); прав суб`єктів господарювання; права на консультативну підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю) та умов віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі не затвердження відповідних критеріїв розподілу.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, а також ФОП, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Процедура ж здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, що визначені Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947р. про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004р. №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969р. про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004р. №1986-IV, та Законом №877-V, врегульована «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823).

За приписами п.2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, серед іншого, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пп.1,2,4-7 цього пункту. (п.5 Порядку №823).

Пунктом 6 Порядку №823 передбачено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування.

Разом із тим, колегія суддів враховує, що наказ відповідача про проведення інспекційного відвідування від 22.10.2020р. №2680 позивачем не оскаржується та не є предметом даного спору.

Відповідно до п.16 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

У силу вимог п.п.20,21 Порядку №823, припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

У разі ж наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (п.п.24 та 25 Порядку №823).

Отже, з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт, а в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

У той же час, з метою запобігання порушенням законодавства про працю роботодавці можуть ініціювати проведення інспекторами праці регулярних інформаційно-роз`яснювальних кампаній щодо найбільш ефективних способів додержання норм законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин, захисту та поновлення трудових прав працівників (п.27 Порядку №823).

Згідно з п.28 Порядку №823, інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання.

З огляду на викладене, метою проведення превентивного заходу є запобігання порушенням законодавства про працю та інформування роботодавця та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання, а не виявлення порушень вимог законодавства про працю.

При цьому, приписами п.2 Порядку №823 чітко визначено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Як встановлено судом 2-ї інстанції зі змісту акту інспекційного відвідування позивача від 09.11.2020р. №ОД1140/1589/АВ, 02.10.2020р. під час проведення превентивного заходу з метою інформування роботодавця та працівників стосовно найбільш ефективних способів додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання (згідно із п.28 Порядку №823), яке проводилось у ФОП ОСОБА_1 робочою групою у складі головного державного інспектора праці ГУ Держпраці в Одеській області та представників Великодолинської селищної ради, у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, було зафіксовано працю 3-х найманих працівників. Під час проведення заходу не вдалося ідентифікувати третього працівника, яка перебувала у зазначеному магазині, на торговому місці, у спеціальній виробничій уніформі (фартух, капелюшок червоно-зеленого кольору із відповідним логотипом «ІНФОРМАЦІЯ_1»), оскільки зазначена особа спочатку відмовилася повідомити свої прізвище та ім`я, після чого остання взагалі покинула магазин. При цьому, відповідно до особистих пояснень працівників (яких ідентифіковано, як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), третя особа на ім`я ОСОБА_4 нібито стажується на посаду «продавця», при цьому назвати прізвище зазначеної особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися.

Зокрема, 27.10.2020р. об 11 год. 00 хв. під час проведення контрольного заходу у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 зафіксовано використання останньою найманої праці 2-х працівників. Відповідно до наданої для дослідження організаційно-розпорядчої документації позивача, особистого пояснення працівників (яких ідентифіковано, як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) відповідачем було встановлено, що на дату відвідування 27.10.2020р. ФОП ОСОБА_1 під час провадження власної господарської діяльності дійсно використовує працю громадян України, у кількості 4-х найманих осіб, за посадами «продавець-консультант» ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ). Відносно громадянки на ім`я ОСОБА_4 , якою на час попереднього відвідування вказаного місця провадження ФОП ОСОБА_1 власної підприємницької діяльності виконувались обов`язки «продавця-консультанта», жодна документація трудового (організаційно-розпорядчого/кадрового) або цивільного характеру - через її фактичну відсутність не була надана.

Що ж до виконання 02.10.2020р. невпізнаною особою у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » функціональних (посадових) обов`язків «продавця-консультанта» ФОП ОСОБА_1 письмово пояснено про те, що їй невідомо як дана особа опинилася в магазині. За вказаним фактом позивач припустила, що це була знайома або родич продавця, яких вони іноді запрошують без її відома в якості помічників. Як правило, дані особи не займаються продажем, а допомагають у прибиранні та викладці товарів.

Враховуючи норми законодавства України та зважаючи на фактичну відсутність достеменних та об`єктивних (безсумнівних) підтверджень факту належного оформлення трудових правовідносин з найманими працівниками, в частині неможливості допущення до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та відповідного «повідомлення», під час вибіркового дослідження наданої первинної організаційно-розпорядчої, кадрової, облікової та бухгалтерської документації, що стосується організації праці, відпочинку та оплати праці, посадовою особою ГУ Держпраці в Одеській області встановлено недотримання позивачем зобов`язання стосовно неможливості допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням, та своєчасного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Факт недотримання вищезазначеної норми зафіксовано відносно громадянки на ім`я ОСОБА_4 , яка, на переконання відповідача, щонайменше 02.10.2020р. була допущена до роботи позивачем та здійснювала за місцем провадження останньою підприємницької діяльності за адресою: магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 - функціональні (посадові) обов`язки за посадою «продавець-консультант». Зазначене вище твердження обумовлене обставинами викладеними в Акті інспекційного відвідування від 09.11.2020р. №ОД1140/1589/АВ та опосередковано підтверджується наданою для дослідження документацією організаційно-розпорядчого та облікового характеру, яка не містить підтверджень щодо належного оформлення трудових правовідносин із вказаною громадянкою на ім`я ОСОБА_4 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

Також, в ході проведення контрольного заходу, відповідачем було з`ясовано, що ФОП ОСОБА_1 було подано до територіального органу ДФС за місцем обліку повідомлення про прийняття працівника на роботу - після фактичного допуску до виконання посадових обов`язків, а саме: ОСОБА_2 прийнята на роботу з 22.01.2019р. (трудовий договір від 18.01.2019р. №10, розпорядження про прийняття на роботу від 18.01.2019р. №15), повідомлення про прийняття працівників на роботу було подано до ГУ ДПС в Одеській області, Київський район м.Одеси (згідно з електронною звітністю, квитанція №2) - 22.01.2019р.

Вищенаведене, як зазначає контролюючий орган, свідчить про факт порушення ФОП ОСОБА_1 положень Постанови КМУ «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015р. №413 в частині, коли до територіального органу ДФС повідомлення про зарахування працівника має бути подано до початку його роботи.

Отже, підставою для висновків відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 допущено працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом або ж розпорядженням, та несвоєчасно було направлено повідомлення про прийняття працівника на роботу, слугувало те, що 02.10.2020р., під час проведення заходу щодо інформування роботодавця та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання, було зафіксовано працю особи на ім`я ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку вищевказаним обставинами справи, зокрема, можливому факту використання позивачем праці без оформлення трудових відносин, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.ст.73,75 КАС України, належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, у силу вимог ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.90 КАС України).

Як вбачається з матеріалів даної справи, під час проведення інспекційного відвідування, який проводився в період з 27.10.2020р. по 09.11.2020р. інспектором праці ГУ Держпраці в Одеській області, встановлено використання ФОП ОСОБА_1 праці 4-х осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Водночас, будь-яких доказів використання праці особи з іменем ОСОБА_4 , під час проведення інспекційного відвідування, інспектором праці виявлено не було. Пояснення, надані 02.10.2020р. ОСОБА_3 , не підтверджують використання позивачем неоформлених трудових відносин, оскільки ці пояснення не містять відомостей щодо того, в межах якого заходу вони були відібрані, на якій підставі та ким саме.

Слід звернути увагу, що за правилами п.6 Порядку № 823, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема, шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю.

Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування.

Однак, пояснення від 02.10.2020р. не містять відомостей щодо того, що вони були отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування.

Так, приписами Порядку №823 встановлено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Втім, жодних належних доказів на підтвердження того, що під час проведення інспекційного відвідування в період з 27.10.2020р. по 09.11.2020р. інспектором праці відбирались пояснення, в тому числі щодо роботи у ФОП ОСОБА_1 громадянки на ім`я ОСОБА_4 , або зафіксованого засобами аудіо-, фото- та відеотехніки факту використання ФОП ОСОБА_1 праці вказаної особи, до суду надано не було.

Зі змісту пояснень позивача, наданих 03.11.2020р., вбачається те, що їй взагалі не було відомо про ситуацію стосовно перебування 02.10.2020р. невідомої їй особи у фартусі, та яким саме чином вона потрапила до приміщення магазину.

У свою чергу, певні припущення чи міркування щодо того, яким чином 02.10.2020р. невідома особа на ім`я ОСОБА_4 могла потрапити до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_2 , жодним чином не свідчать про фактичне використання позивачем неоформлених трудових відносин.

При цьому, жодного спростування вказаного факту та встановлених обставин відповідачем під час розгляду справи наведено не було та відповідних доказів не надано.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, посилання відповідача на те, що свідченням використання неоформлених трудових відносин є ненадання позивачем документів організаційно-розпорядчого та облікового характеру щодо оформлення зазначеної особи з іменем ОСОБА_4 , є необґрунтованими, адже за відсутності підтвердження належними та допустимими доказами факту роботи особи - вказані доводи ґрунтуються лише на припущеннях.

Решта доводів апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Окрім того, судовою колегією встановлено, що 18.01.2019р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписано трудовий договір №10, а 18.01.2019р. позивачем видано розпорядження №15, відповідно до якого ОСОБА_2 слід приступити до роботи 22.01.2019р.

22.01.2019р. ФОП ОСОБА_1 складено та направлено до ГУ ДФС в Одеській області повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Так, як уже зазначалося колегією суддів вище, працівник дійсно не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом або ж розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.24 КЗпП України,).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015р. №413 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів ДФС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Водночас, приписами КЗпП України та Постанови №413 не визначено, що роботодавець має надсилати повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДФС за день до допуску працівника до роботи. Таким чином, подання такого повідомлення органу ДФС у день фактичного допущення працівника до роботи не спростовує факту здійснення відповідного повідомлення до початку виконання працівником роботи та/або трудових обов`язків.

Однак, будь-які докази на підтвердження того, що повідомлення про прийняття працівника на роботу було направлено після початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, відповідачем надано не було.

У свою чергу, необхідно зазначити, що положеннями ст.265 КЗпП України не передбачено притягнення до відповідальності роботодавців, які використовують найману працю, за несвоєчасне повідомлення органів ДФС про працевлаштування.

До того ж, аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду від 24.09.2020р. у справі №200/929/19-а.

Аналізуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, а також через призму згаданих вище правових висновків Верховного Суду, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані рішення відповідача, не відповідають критеріям, визначеним у ст.2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що припис про усунення виявлених порушень №ОД1140/1589/АВ/П від 09.11.2020р. та попередження №ОД1140/1589/АВ/П/ПО від 09.11.2020р. про відповідальність за порушення законодавства про працю є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 31.03.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко