Справа № 1940/1641/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1641/18

23 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Верховного Суду від 29.09.2021 касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (правонаступником якого є Головне управляння ДПС у Тернопільській області) задовольнити частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі №1940/1641/18 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Дану справу одержано Тернопільським окружним адміністративним судом 11 жовтня 2021 року та Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 року передано на розгляд судді Подлісній І.М.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.11.2021 о 11:30 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

10 листопада 2021 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що судове засідання по адміністративній справі № 1940/1641/18 не проводилося, у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 14.12.2021 о 11:30 год.

Ухвалою суду від 14.12.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснено заміну сторони відповідача та відкладено розгляд справи на 24.01.2022 о 10:45 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

24 січня 2022 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 07.02.2022 о 10:15 год.

Ухвалою суду від 07.02.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відкладено розгляд справи на 03.03.2022 о 10:00 год. та повторно витребувано додаткові докази.

03 березня 2022 року розгляд справи знову відкладено на 23.03.2022 о 10:45 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права та Постановою Верховного Суду від 29.09.2021, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Так, 17.03.2008 року між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №BL1995, відповідно до умов якого банк зобов`язується встановити позичальнику ліміт кредитної лінії в межах суми 20000,00 доларів США.

На підставі наказу №2394 від 09.10.2014 року, Тернопільською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №8027/19-18-17-01/ НОМЕР_1 від 22.10.2014 року.

Повідомленням Тернопільською ОДПІ від 16.10.2014 року №4129587/19-18-17-01 запрошено ОСОБА_1 для ознайомлення, підписання та отримання акту перевірки 22.10.2014 року, проте у зв`язку з неявкою платника податків акт перевірки №8027/19-18-17-01/ НОМЕР_1 від 22.10.2014 року було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернувся за закінченням терміну зберігання.

Як убачається з акту перевірки, проведення даної перевірки зумовлено відомостями із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ, відповіді ПАТ "Універсал Банк" від 02.06.2014 року №1624ГО, а також неподанням податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Згідно з відповіддю ПАТ "Універсал Банк" від 02.06.2014 року №1624ГО борг позивача перед ПАТ "Універсал Банк" анульовано 10.06.2013 року згідно акту про припинення зобов`язань за кредитним договором №BL1995 від 17.03.2008 року.

ПАТ "Універсал Банк" відобразив суму анульованого основного боргу в сумі 327398,72 грн. в "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" (1-ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за ІІ квартал 2013 року з ознакою доходу "126" - додаткове благо.

Проведеною перевіркою встановлені наступні порушення податкового законодавства:

- неподання податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2013 році до Тернопільської ОДПІ, чим порушено пп.49.18.5 п.49.18 ст.48, пп."в" п.176.1 ст.176, п.177.11 ст.177, п.179.1 ст.179 ПК України;

- не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2013 році в сумі - 55428,38 грн., чим порушено п.57.1 ст.57, пп."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.176.1 ст.176, п.177.11 ст.177 ПК України.

На підставі висновків акта перевірки №8027/19-18-17-01/ від 22.10.2014 року, 08.12.2014 року Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 69455,48 грн., з яких 55428,38 грн. за основним платежем та 14027,10 грн. за штрафними санкціями.

Уважаючи вказане податкове повідомлення - рішення № від 08.12.2014 протиправним та таким, що було прийнятий з порушенням норм податкового законодавства, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на момент прощення боргу) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 164.1 статті 164 АК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

07.05.2015 набув чинності Закон України від 09.04.2015 №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» (далі-Закон №321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року. При цьому, згідно з пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, обов`язковою умовою для застосування зазначеної норми є зміна валюти зобов`язання за відповідним кредитом з іноземної валюти у гривню.

Як видно з матеріалів справи, ПАТ «Універсал банк» відобразив суму анульованого боргу в розмірі 327398,72 грн. в «Податковому розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку зі сум утриманого з них податку» (далі 1-ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано за рахунок резерву, а саме в звітності за II квартал 2013 року з ознакою доходу « 126» - додаткове благо. На виконання абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI ПАТ «Універсал банк» з громадянином ОСОБА_1 10.06.2013 року укладено акт про прийняття зобов`язань за договором №BL1995 від 17.03.2008 року, згідно якого борг гр. ОСОБА_1 вважається погашеним повністю, шляхом прощення Кредитором такої заборгованості та повідомлено платника: сума боргу в розмірі 327398,72 грн.; необхідність декларування своїх доходів за підсумками 2013 року.

Відповідно до п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені у абзацах першому та другому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті.

Згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, суд двічі звертався в банк та витребовував докази про зміну валютного зобов`язання, позивачем не було надано договору про зміну валюти зобов`язання за цим кредитом з іноземної валюти у гривню.

З врахуванням меморіального ордеру №2637_6847 від 10.06.2013 тіло кредиту становить 159 581,76 грн., а також довідки банку від 11.12.2018 року №1575010 щодо структури погашеного боргу, розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, який необхідно сплатити позивачу виглядає так: 159 581, 76 грн. (тіло) - 11 470,00 (десять мінімальних зар. плат) = 148 111,76 *17 % (ставка) =25 179 +1720,5 (це 11 470 *15%) =26 899,6 (сума за основним платежем), 26899,5 *25% +170= 6 894,87 грн. (штраф), 26 899,6+ 6 894,87 =33794,975 грн., і пеня 1919,96 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області від 08.12.2014 року № про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в частині 28 528,78 грн. - сума за основним платежем, 7 132,23 - сума штрафних санкцій, 2 036,26 грн. - сума нарахованої пені.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 352,40 грн, сплачений відповідно до квитанції № 44470 від 21.08.2018.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області від 08.12.2014 року № про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування в частині 28 528,78 грн. - сума за основним платежем, 7 132,23 - сума штрафних санкцій, 2 036,26 грн. - сума нарахованої пені.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок, відповідно до квитанції № 44470 від 21.08.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 березня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637).

Головуючий суддя Подлісна І.М.