Справа № 560/1894/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1894/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства про скасування наказу та поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в якому просить скасувати наказ №86-ос від 09.11.2021 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області та поновити на посаді головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів "Рибоохоронний патруль" Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області. Стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 листопада 2021 року до дня поновлення на роботі. Стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області на мою користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працював на посаді головного державного Інспектора відділу охорони водних біоресурсів "Рибоохоронний патруль" Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області з 19 липня 2018 року (наказ №23-к від 18.07.2018 року), яке було перейменовано в Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області, про що свідчить запис в трудовій книжці від 24.09.2021 року. Наказом №86-ос від 09.11.2021 року позивач був звільнений 12.11.2021 за угодою сторін відповідно до ч.2 ст.86 Закону України "Про державну службу".

Позивач вважає своє звільнення незаконним так як ніякого бажання звільнятись не мав, а заява по якій його звільнили була написана ще в 2018 році на ім`я начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, яка була обов`язковою умовою для прийняття на роботу.

Ухвалою суду від 04.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач був звільнений із займаної посади головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів "Рибоохоронний патруль" Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області 12 листопада 2021 року за згодою сторін, відповідно до частини другої статті 86 Закону України "Про державну службу". Станом на дату звільнення позивача діяв штатний розпис, затверджений Держрибагентством 18 серпня 2021 року. Зазначає, що заява про звільнення за згодою сторін написана позивачем власноручно. Будь яких доказів, окрім тверджень Позивача про те, що заява була написана ще у 2018 році та була обов`язковою умовою для прийому його на роботу до позовної заяви не додано.

Від позивача на адресу суду надіслано відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що Наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області від 18.07.2018 року №23-к ОСОБА_1 19.07.2018 було призначено на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів "Рибоохоронний патруль" Управління Державного агенства рибного господарства у Хмельницькій області за результатами конкурсного відбору з випробувальним терміном 3 місяці.

До Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області позивач подав 09.11.2021 надійшла заява ОСОБА_1 , на ім`я начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області ОСОБА_2, про звільнення його із займаної посади за згодою сторін.

Наказом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області №86-ос від 09.11.2021 року ОСОБА_1 головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів "Рибоохоронний патруль" Управління Державного агенства рибного господарства у Хмельницькій області з 12.11.2021 звільнено відповідно до ч.2 ст.86 Закону України "Державну службу" (за угодою сторін на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.11.2021).

Позивач не погоджуючись з винесеним наказом про звільнення, вважає, що він є протиправним оскільки заяву позивач написав ще у 2018 році під час прийняття на роботу, як обов`язкова умова.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889).

Згідно статті 1 Закону №889, Державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Стаття 3 Закону №889 визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно статті 5 Закону №889 визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно ч.1 ст.83 Закону №889, Державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 881 цього Закону).

Відповідно до статті 86 Закону №889, державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб`єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення. Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом. Суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП).

Згідно статті 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частини третьої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7.1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7.2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 7.3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Суд зазначає, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. При цьому, серед обов`язкових умов для звільнення працівника за угодою сторін визначають наступні: - досягнення між роботодавцем і працівником угоди про припинення трудового договору саме в цей спосіб, незалежно від форми її вираження (усної або письмової заяви, підписання додаткової угоди до трудового договору, ознайомлення та згоди працівника з наказом про звільнення і т.п.). - досягнення сторонами трудового договору взаємної згоди стосовно певної дати припинення трудового договору.

Відповідно до положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, затвердженого наказом Держрибагентства від 15.07.2016 року № 229 (зі змінами), Управління є територіальним органом Держрибагентства, діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1066-р "Деякі питання територіальних органів Державного агентства меліорації та рибного господарства", територіальні органи Держрибагентства було перейменовано.

Наказом від 24.09.2021 Держрибагентства № 412 було внесено відповідні зміни у наказ від 15.07.2016 року № 229, згідно із якими Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області було перейменовано на Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області.

Відповідно до наказу Держрибагентства від 03.12.2021 року № 540 "Про введення в дію штатного розпису Державного агентства меліорації та рибного господарства України на 2021 рік" та штатного розпису Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області на 2021 рік, затвердженого 10.12.2021 року, штатний розпис Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області був введений в дію з 10 грудня 2021 року.

Суд звертає увагу, що головною умовою звільнення з роботи за згодою сторін являється домовленість між працівником і роботодавцем, зафіксована відповідною заявою, яка є доказом тою, що сторони узгодили це питання між собою і не мають щодо цього ніяких заперечень.

В матеріалах справи міститься відповідна заява про його звільнення з посади підписана позивачем, що не заперечується сторонами.

Будь яких доказів, про те, що заява була написана позивачем ще у 2018 році та була обов`язковою умовою для прийому його на роботу до позовної заяви не додано.

Твердження позивача, що заява про звільнення мала б бути написана на ім`я начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області є безпідставними, оскільки станом на дату звільнення позивача начальник перебував на посаді начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Хмельницькій області, що підтверджується довідкою Держрибагентства від 20.10.2021 року № 10.1-62/58 та наказом Держрибагентства від 18.02.2022 року № 48-ТО "Про переведення ОСОБА_2 ".

Також, відсутність в заяві вказівки на дату звільнення не свідчить про недосягнення домовленості між позивачем та суб`єктом призначення про строк звільнення, адже законодавець не визначає, що така домовленість має бути оформлена письмово.

Твердження позивача про те, що у нього не було волевиявлення та згоди на припинення трудових відносин є таким, що не відповідає дійсності, оскільки подавши заяву про звільнення, позивач не вчиняв дій на її анулювання.

Суд звертає увагу позивача, що останній під час ознайомлення з наказом про звільнення 12.11.2021 року про що свідчить дата, яка проставлена на зворотній стороні оскаржуваного наказу та підпис позивача не заперечував проти того, що, відповідно до домовленості, бажаною датою звільнення є 12.11.2021, а отже вищенаведені твердження позивача про те, що заява була написана ним ще у 2018 році, як обов`язкова умова щодо вступу на роботу, є безпідставними.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що наказ №86-ос від 09.11.2021 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області, згідно якого звільнено відповідно до Закону України "Державну службу" за ч.2 ст.86 (за угодою сторін на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.11.2021) ОСОБА_1 головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів "Рибоохоронний патруль" Управління Державного агенства рибного господарства у Хмельницькій області з 12.11.2021, є правомірним та таким, що прийнятий відповідно до норм чинного законодавства України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд враховує ч.2. ст.2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми чинного законодавства України та докази по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач довів, що діяв з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, оскільки оскаржуваний наказ був прийнятий без порушення норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Оскільки в задоволенні основних позовних вимог позивачу відмовлено, а тому підстави для задоволення похідних вимог щодо виплати моральної шкоди в розмірі 10000 грн. не підлягають до задоволення.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства про скасування наказу наказ №86-ос від 09.11.2021 Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Хмельницькій області та поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства (вул. Кам`янецька, 257/1,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 42086153)

Головуючий суддя О.П. Шевчук