Справа № 420/25092/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «АЛІБІ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне підприємство «АЛІБІ» з позовною заявою до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000136/2 від 13.11.2021 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2021/00743.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

З відзиву на позовну заяву Одеської митниці вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містилися розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що було підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності ПП «АЛІБІ» уклало зі АTLANTІK GІDA TEKSTІL ІNSAAT NAKLІYAT SANAYІ ve DІS TІCARET LTD.STІ (Туреччина) (Продавець), Контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року на поставку товару згідно Специфікацій (Проформа інвойсів), які додаються до Контракту і є невід`ємними частинами цього Контракту. Також відповідно до додаткової угоди до контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року, в якій визначено, що оплата за товар може здійснюватись впродовж 360 календарних днів з дати оформлення ВМД (вантажна митна декларація) у порту призначення. Крім того, згідно додаткової угоди до контракту №2021-1-TR від 03.06.2021 року вказано, що товар поставляється в кількості згідно інвойсу, та на умовах вказаних у інвойсі.

Згідно Специфікації №4 від 22.10.2021 року визначено які товари (Абрикос сушений (курага), Абрикос сушений (курага) Індустріал, Абрикос сушений (курага) Індустріал 3 клас, Фісташка жарена солона) за якими цінами та у якій загальній кількості будуть постачатися згідно укладеного контракту на сезон 2021-2022 років. Вартість упаковки включена в вартість товару. Умови поставки: FOB Стамбул, Туреччина.

З метою митного оформлення товару за вищевказаним контрактом, 12.11.2021 року декларантом до Одеської митниці Держмитслужби подана митна декларація №UA500020/2021/219549, в якій митна вартість визначена за основним методом за ціною контракту та документи, які підтверджують вартість товару, зокрема, зовнішньоекономічний Контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року (4104), Додаткова угода до контракту №2021-1-TR від 02.09.2021 (4103), Додаткова угода до контракту № 2021-1-TR від 27.10.2021 року (4103), Специфікація №4 від 22.10.2021 року (4103), рахунок-фактура (інвойс) від 22.10.2021 №GІB017 (0380), калькуляція виробництва від 22.10.2021 року (3021), пакувальний лист №GІB017 від 22.10.2021 (0271), прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 22.10.2021 р. (3014), коносамент від 27.10.2021 року №2021/09/EXP/004566 (0705), сертифікат про походження товару №U0472485 від 27.10.2021 (0861), фітосанітарний сертифікат №4392132 від 21.10.2021р. (0851), інформація про позитивні результати проходження фітосанітарного контролю 7804630 від 11.11.2021р. (5509), сертифікат якості №21-44-000821 від 21.10.2021 (0003), видаткова накладна, що підтверджує вартість товару в Україні при продажу №672 від 02.06.2021р., видаткова накладна №404 від 29.04.2021 року (3003), рахунок-фактура №930 від 27.10.2021 року (3004), калькуляція транспортних витрат від 27.10.2021р. (3007), що містить відомості про маршрут перевезення та його вартість; документ про оплату транспортно-експедиційних послуг №0410001 від 12.11.2021 року (3005), наряд №21 від 10.11.2021 року для вивезу товару з порту від перевізника ТОВ «КАТРОМ» (0787), лист - реліз від Продавця від 01.11.2021р. (9000), копія митної декларації країни відправлення №21343100EX279772 від 27.10.2021 (9610), висновок про вартісні характеристики товару від ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 04.11.2021 p. №2132 (3016).

Проте, за результатами розгляду декларації від 12.11.2021 року №UA500020/2021/219549, та доданих до неї документів, Одеською митницею Держмитслужби складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вартості товарів №UA500020/2021/000743 (аркуш справи 19).

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу відповідача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за вищезазначеними митними деклараціями встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) витрати на пакування входять у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте вказані документи до митного оформлення не подано. Відповідно до п. 4.3 Контракту покупець здійснює оплату згідно специфікації (проформа (інвойсу), проте в наданій ЕМД специфікації відсутні 2) у декларації країни відправлення від 27.10.2021 №21343100EX279772 не зазначено транспортний документ.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ митним органом було зобов`язано (за наявності) протягом 10 календарних днів надати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації: 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару

Відповідно до ст. 254 Митного кодексу України - надати переклад українською мовою документу за кодом: 9610 (копія митної декларації країни відправлення).

У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларанта повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні документи підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом надано лист відповідь №12-11-2021-А від 12.11.2021, у якому повідомлено про незгоду з виявленими невідповідностями.

Митним органом 13.11.2021 року отримано лист уповноваженої особи від 13.11.2021 року №Б/Н щодо неможливості надання витребуваних документів в повному обсязі у продовж 10 діб. Таким чином, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах. За таких обставин у їх сукупності, враховуючи не спростування поданими документами виявлених розбіжностей та не надання на вимогу митниці додаткових документів, основний метод визначення митної вартості не може бути застосований. У митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, однак наявна інформація про визнану митницею митну вартість подібних (аналогічних) товарів, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ можливо застосувати метод за ціною договору подібних (аналогічних) товарів. Між митним органом та декларантом було проведено письмову консультацію стосовно обрання методу визначення митної вартості. 3 метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ACMO «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів за основним методом митної вартості (ціною угоди) є більшим: наприклад, стосовно заявленого у митній декларації товару № 1 та 2: за МД №UA100320/2021/227565 від 15.07.2021 року на рівні 1,26 дол. США за 1 кг нетто. За вказаною митною декларацією, яку ми беремо в приклад, оформлено у митному відношенні товар: « 1.Абрикоси сушені - 18000 кг. Дата виготовлення 07/2021. Урожаю 2020 року. Крапна виробництва - Туреччина, ТR. Торгівельна марка KAYІSІCІOGLU. Виробник KAYІSІCІOGLU TARІM URUNLERІ TІCARET.VE SAN. LTD. STІ Постачальник: KAYІSІCІOGLU TARІMURUNLERІ TІCARET.VE SAN. LTD.STІ», умови поставки: EXW, Туреччина, Malatya. Митне оформлення відбувалось за прямим договором з виробником. Декларанту роз`яснено про те, що згідно з п.3 ст.52 МКУ встановлено право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 MKУ.

Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.

Оскільки, на думку митних органів, подані позивачем разом з митною декларацією документи містили зазначені вище розбіжності, Одеською митницею Держмитслужби складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/000743 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом визначення митної вартості резервним методом, яке позивачем оскаржено до суду в цій справі.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.55, ч.4 ст. 57 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки за ціною договору, неправомірними, рішення про коригування відповідачем митної вартості за вищезазначеною партією товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митних органів контракт, додаткові угоди до контракту, в яких визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойси, які містять дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, дані прас-листів, пакувальних листів не суперечать один одному та відповідають даним інвойсу щодо ціни, кількості, умов поставки товару, тощо.

Щодо твердження митного органу про те, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, однак у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Так, поставка товару відбувалася на умовах FOB TR Стамбул (відповідно до Іncoterms 2010), які передбачають, зокрема в статті А.9 Розділу FOB: продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування».

Таким чином вартість упаковки, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, на умовах поставки FOB TR Стамбул була включена до ціни товару та понесена продавцем, оскільки саме на продавця покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару.

Тобто, за умовами контракту, витрати щодо пакування товару несе його продавець, а не позивач, а у відповідності до п. б ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, понесені покупцем - вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами.

В даному випадку вартість пакування включена до ціни товару, поставленого позивачу, а тому зауваження митного органу щодо відсутності даних щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо посилання митниці на те, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, однак такі документи не подано, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (надалі Наказ), на який посилається митний орган, до документів які містять відомості про транспорті витрати можуть належати перелічені документи, однак цей перелік виходячи із логіки зазначеного не є вичерпним та обов`язковим. При цьому, сам перелік документів вказаний у правилах заповнення Графи 20-ї ВМД. Також в цьому Наказі вказується, що якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Проте, митним органом не зазначається, що відомості відсутні як такі та не зазначається про вірний, на думку відповідача, розрахунок зазначених витрат як того вимагає вказаний Наказ. В свою чергу надані до митного оформлення рахунок - фактура про надання експедиційних послуг №930 від 27.10.2021 року та довідка про вартість перевезення товару від 27.10.2021 надають вичерпні відомості стосовно понесених транспортних витрат.

Щодо зауваження, що відповідно до п. 4.3 Контракту покупець здійснює оплату згідно специфікації (проформа (інвойсу), проте в наданій ЕМД специфікації відсутні, суд зазначає, що відповідно до Додаткової угоди від 27.10.2021 року до Контракту №2021-1-TR вiд 03.06.2021 року внесено зміни до Контракту та викладено п.4.3 в наступній редакції де вказано, що Покупець здійснює оплату згідно Інвойсу. Додаткова угода від 27.10.2021 року до ЕМД надавалась, що підтверджується даними зазначеними в графі 44 декларації під кодом 4103. В Інвойсі від 22.10.2021 року, наданому до ЕМД вказано про умови оплати: на протязі 360 днів з дати оформлення ЕМД.

Відносно того, що у декларації країни відправлення від 27.10.2021 №21343100EX279772 не зазначено транспортний документ, суд вважає необхідним зазначити, що у відповідності до вимог статті 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару. Зазначення транспортного документа у митній декларації країни відправлення здійснюється відправником (продавцем); до таких відносин позивач не має відношення, оскільки участі у них не приймав.

Митним органом не доведено та судом під час розгляду справи не встановлено, яким чином це вплинуло на визначення митної вартості товару.

Крім того, всі інші відомості у декларації країни відправлення кореспондується повністю з документами, які надані позивачем до митного оформлення, а саме: вага, кількість, найменування, вартість товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Приватного підприємства «АЛІБІ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного підприємства «АЛІБІ» (пров. Онілової, 8/10, м.Одеса, 65011, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000136/2 від 13.11.2021 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2021/00743 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000136/2 від 13.11.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2021/00743 від 13.11.2021 року.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «АЛІБІ» (пров. Онілової, 8/10, м.Одеса, 65011, ) сплачений судовий збір у розмірі 4540 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида