Справа № 420/17208/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/17208/21

Головуючий І інстанції Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

за участю секретаря - Голобородько Д.В., представника відповідача (апелянта) - Єфремова Є.О. та позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі у режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 19.11.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та третьої особи - Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ВКДКА та 3-ї особи - КДКА Одеської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення КДКА Одеської області від 12.05.2021р. №116-2.2/21;

- визнати протиправним та скасувати рішення ВКДКА від 04.08.2021р. №VІІІ-013/2021;

- зобов`язати кваліфікаційну палату КДКА Одеської області прийняти заяву від 17.01.2021р. із доданими до нею документами і допустити його до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні;

- зобов`язати КДКА Одеської області та ВКДКА відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 80000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваними рішеннями відповідачів позивача було необґрунтовано та без достатніх підстав не допущено до складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю. Спірні рішення відповідачів позивач вважає неправомірними, оскільки останні були прийняті з порушенням процедури, не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, в зв`язку із чим, підлягають скасуванню.

Представник відповідача, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою суду першої інстанції від 10.11.2021р. залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до КДКА Одеської області та ВКДКА в частині вимог щодо:

- визнання протиправним та скасування рішення КДКА Одеської області від 12.05.2021р. №116-2.2/21;

- зобов`язання кваліфікаційної палати КДКА Одеської області прийняти заяву від 17.01.2021р. із доданими до нею документами і допустити позивача до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні.

Вказану ухвалу суду 1-ї інстанції від 10.11.2021р. позивач в апеляційному порядку не оскаржив.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ВКДКА від 04.08.2021р. №VIII-013/2021. Зобов`язано ВКДКА прийняти рішення відповідно до ст.52 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ВКДКА 04.01.2022р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, у зв`язку із чим просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказане рішення суду 1-ї інстанції від 19.11.2021р. позивач в апеляційному порядку не оскаржив.

18.01.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВКДКА та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.02.2022р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні суду 2-ї інстанції представник відповідача (апелянта) підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Позивач, в свою чергу, в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу відповідача категорично не визнав та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

03.02.2021р. позивач - ОСОБА_1 подав до КДКА Одеської області заяву про допуск до складання кваліфікаційних іспитів для отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю із додатками: копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській області 09.11.2010р.; копією картки платника податків; нотаріально посвідченою копією диплому спеціаліста з відзнакою НОМЕР_2 від 05.07.2017р. з додатком; нотаріально посвідченою копією трудової книжки від 22.08.2017р. серії НОМЕР_3 ; оригіналом медичної довідки форми №122-2/о 2 серії ААМ №919322; оригіналом довідки про відсутність судимості станом на 22.01.2021р.; заявою про згоду на обробку персональних даних; заявою про згоду на проведення перевірки повноти та достовірності повідомлених відомостей; зобов`язанням про надання необхідних для перевірки документів на запит КДКА; довідкою про підтвердження того, що за останні два роки, які передували його зверненню, останній не складав кваліфікаційний іспит.

04.03.2021р. на засіданні кваліфікаційної палати КДКА Одеської (протокол №112) було прийнято рішення про здійснення перевірки відомостей, викладених в заяві ОСОБА_1 про допуск до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю. У межах призначеної перевірки, запропоновано усунути недоліки, допущені ним при оформленні пакету документів, передбачених п.2 розділу 2 «Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні» (затв. рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2013р. №270) - протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання повідомлення КДКА Одеської області.

03.02.2022р. до КДКА Одеської області надійшла заява від позивача про залучення додаткових документів в особову справу для складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, а саме засвідчених копій: посадових інструкцій державного службовця ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з позапланових перевірок Управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області від 29.04.2020р.; державного службовця ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з позапланових перевірок Управління правової роботи ГУ ДПС в Одеській області від 22.10.2020р.; старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області від 08.10.2018р.; старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області від 14.02.2019р.; старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області від 18.03.2019р. (зі змінами); старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області від 12.09.2019р.; оригіналу довідки про відсутність судимості станом на 07.01.2021р.

12.05.2021р. кваліфікаційною палатою КДКА Одеської області прийнято рішення №116-2.2/21 про відмову ОСОБА_1 в допуску до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю.

14.05.2021р. КДКА Одеської області надіслала позивачу копію рішення кваліфікаційної палати КДКА Одеської області від 12.05.2021р. №116-2.2/21.

20.05.2021р. до КДКА Одеської області надійшла заява позивача про надіслання йому копії рішення на електрону адресу у зв`язку зі зміною місця проживання.

У той же день, т.б. 20.05.2021р., до КДКА Одеської області надійшов запит позивача про доступ до публічної інформації про надіслання йому копії рішення на електрону адресу та поштову адресу.

21.05.2021р. КДКА Одеської області надіслала позивачу копію рішення кваліфікаційної палати КДКА Одеської області від 12.05.2021р. №116-2.2/21.

На підтвердження рівня освіти, позивачем було надано копію диплому спеціаліста з відзнакою від 05.07.2017р. С17№111938, з додатком до диплому, відповідно до якого він закінчив Одеський національний університет ім. І.І.Мечнікова та здобув освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст» за спеціальністю «Право», професійна кваліфікація «юрист».

Згідно з нотаріально посвідченою копією трудової книжки від 22.08.2017р. серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 займав посади:

- з 22.08.2017р. по 18.10.2017р. - посаду головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного сектору Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря;

- з 07.02.2018р. - посаду старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області;

- з 03.09.2018р. - посаду старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області;

- з 14.02.2019р. - посаду старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області, з якої він був звільнений 19.08.2019р. у порядку переведення для подальшої роботи у ГУ ДПС в Одеській області;

- з 20.08.2019р. - посаду старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з позапланових перевірок Управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області;

- з 22.10.2020р. - посаду старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області, з якої він був звільнений 16.11.2020р.

У наданих Посадових інструкціях старшого державного інспектора Маринова Д.В. в ГУ ДФС в Одеській області та ГУ ДПС в Одеській області одними із основних функцій вказано, зокрема, забезпечення законності і діяльності ГУ ДПС та представництво інтересів ГУ ДПС в судах:

- забезпечення контролю за дотриманням законності ГУ при виконанні завдань і функцій, покладених чинним законодавством;

- участь у заходах, спрямованих на забезпечення правильного застосування ГУ податкового/ митного законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ГУ;

- підготовка керівництву аналітичних та довідкових матеріалів з питань законодавства;

- організація та ведення позовної роботи, спрямованої на забезпечення надходження податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів;

- представництво в установленому законодавством порядку інтересів, ГУ, їх посадових осіб у судах та інших органах під час розгляду спорів;

- узагальнення і аналіз результатів позовної роботи за участі ГУ, підпорядкованих ДНІ, розробка пропозицій щодо усунення недоліків та внесення їх на розгляд керівництва;

- моніторинг інформації про стан розгляду справ у судах, формування інформаційно-аналітичних матеріалів;

- узагальнення правозастосовної практики за результатами розгляду спорів за участі ГУ;

- представництво ГУ в судах у справах, пов`язаних з трудовими відносинами;

- сприяння своєчасному вжиттю заходів до усунення порушень, зазначених в документах прокурорського реагування, судових рішеннях, відповідних документах правоохоронних і контролюючих органів;

- доведення до структурних підрозділів ГУ листів ДФС, ДПС, Мінюсту України, роз`яснень Вищого адміністративного суду, Вищого господарського суду, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Пленуму Верховного Суду України;

- здійснення інформаційного супроводження претензійно-позовної роботи в органах ДФС, ДПС за допомогою підсистеми АІС «Суди» 1С «Податковий блок» та ПІК «Судові рішення з питань ЗЕД»;

- участь, у разі необхідності, у межах компетенції у супроводженні судових справ та у судових засіданнях, підготовка необхідних документів;

- вивчення та аналіз, у разі необхідності, судової практики відповідно до функціональних повноважень структурного підрозділу.

04.08.2021р. рішенням ВКДКА №VІІІ-013/2021, прийнятим за результатами скарги на рішення КДКА Одеської області від 12.05.2021р. №116-2.2/21, позивачу відмовлено у задоволені скарги.

Не погоджуючись із правомірністю винесеного ВКДКА рішення від 04.08.2021р. №VIII-013/2021, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, як наслідок, наявності підстав для зобов`язання ВКДКА прийняти рішення у відповідності до ст.52 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні у цій справі правовідносини регулюються, зокрема, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VІ, що визначає основні правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.2 цього Закону, «Адвокатура України» - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону №5076-VI, адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Відповідно до ст.6 Закону №5076-VI, адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Частиною 3 цієї статті Закону №5076-VI визначено, що для цілей цієї статті «повною вищою юридичною освітою» вважається повна вища юридична освіта, здобута в Україні, а також повна вища юридична освіта, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку. При цьому, «стаж роботи в галузі права» - це стаж роботи за спеціальністю після здобуття нею повної вищої юридичної освіти.

Особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам ч.ч.1,2 ст.6 Закону №5076-VI, має право звернутися до КДКА за місцем її проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту.

Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту та перелік документів, що додаються до заяви, затверджуються Радою адвокатів України (ч.1 ст.8 Закону №5076-VI).

Як передбачено ч.ч.2,3 ст.8 Закону №5076-VI, КДКА перевіряє відповідність особи вимогам, встановленим ч.ч.1 та 2 ст.6 цього ж Закону. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймає рішення про: 1) допуск особи до кваліфікаційного іспиту; 2) відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту. Особі, яка звернулася із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту, повідомляється про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття. У разі прийняття рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту в рішенні КДКА в обов`язковому порядку зазначаються причини такої відмови.

Згідно з ч.4 ст.8 Закону №5076-VI передбачено, що рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено до ВКДКА або до суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Як встановлено судами обох інстанції та підтверджується матеріалами справи, матеріально-правовою підставою для відмови позивачу у допуску до складення кваліфікаційного іспиту стала невідповідність його вимогам, встановленим ч.ч.1 та 2 ст.6 Закону №5076-VI, а саме, відсутність у позивача стажу роботи в галузі права не менше двох років.

ВКДКА, переглядаючи рішення КДКА Одеської області від 12.05.2021р. №116-2.2/21, яким позивачу було відмовлено у допуску до складанні кваліфікаційного іспиту, зазначила, що посада, на якій працював позивач після отримання повної вищої освіти не вимагала наявності виключно повної вищої освіти за спеціальністю правознавство, правоохоронна діяльність або міжнародне право, тоді як у п.6 «Порядку допуску до складання кваліфікаційного іспиту, порядку складання кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набутті права на заняття адвокатською діяльністю в Україні» (затв. рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2013р. №270) передбачено, що до стажу роботи в галузі права слід зараховувати роботу на посадах, які у відповідності до закону вимагають наявності повної вищої освіти за спеціальністю «правознавство», «правоохоронна діяльність».

Зокрема, вказані норми п.6 Порядку №270 дійсно передбачають, що до стажу роботи в галузі права варто зараховувати роботу на посадах: 1) судді, прокурора, слідчого, нотаріуса; 2) помічника адвоката, помічника судді або нотаріуса; 3) юриста, юрисконсульта, головного юрисконсульта, начальника юридичного відділу; 4) роботу на посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організацій всіх форм власності, якщо такі посади за кваліфікаційними вимогами потребують наявності виключно повної вищої освіти за спеціальністю правознавство/правоохоронна діяльність; 5) науково-педагогічних або наукових працівників, що здійснюють навчання, виховання та професійну підготовку в професійно-технічних, вищих, або післядипломних навчальних закладах, якщо такі посади вимагають наявності повної вищої освіти за спеціальністю правознавство/правоохоронна діяльність; 6) працівників науково-дослідних установ, якщо такі посади вимагають наявності повної вищої освіти за спеціальністю правознавство/правоохоронна діяльність; 7) на інших посадах, які відповідно до закону вимагають наявності повної вищої освіти за спеціальністю правознавство/ правоохоронна діяльність.

У той же час, при виникненні складнощів із віднесенням посади особи до роботи в галузі права варто виходити із кваліфікаційних вимог посадової інструкції Заявника, а також загальних відомостей Класифікатору професій ДК 003:2010.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 починаючи з серпня 2017р. по жовтень 2017р. працював на посаді «юрисконсульта» в юридичному відділі Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, а з 07.02.2018р. по 16.11.2020р. - «старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок» Юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області та відділу супроводження судових спорів з позапланових перевірок Управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області.

При цьому, функції з представництва ГУ ДФС в Одеській області та ГУ ДПС в Одеській області включали: складання та направлення процесуальних документів до суду, зокрема, такі як позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, клопотання, заяви та ін.; представлення інтересів державного органу в суді (Одеському окружному адміністративному суді та П`ятому апеляційному адміністративному суді).

Згадані вище періоди роботи не є спірними та підтверджуються відомостями трудової книжки позивача від 22.08.2017р. серії НОМЕР_3 .

Також, відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.08.2020р. №370-о, у період з 06.08.2020р. по 30.08.2020р. ОСОБА_1 виконував обов`язки «заступника начальника відділу супроводження судових спорів з позапланових перевірок» Управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області.

Так, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що п.2 ч.3 ст.6 Закону №5076-VI визначає стаж роботи в галузі прав, як стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею повної вищої юридичної освіти. Тобто, судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначена норма містить вимогу лише стосовно: 1) роботи саме за юридичною спеціальністю 2) після здобуття юридичної освіти та 3) юридична освіта повинна бути повна вища, тобто у сучасному розумінні не нижче другого («магістерського») рівня.

Статтею 30 Закону України «Про освіту» (в редакції Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. №1556-VII) встановлено, що в Україні встановлюються такі освітньо-кваліфікаційні рівні та ступені: кваліфікований робітник; молодший спеціаліст; молодший бакалавр; бакалавр; магістр; доктор філософії; доктор наук. При цьому, у відповідності до розділу XV Прикінцевих та перехідних положень Закону №1556-VII, освітня діяльність за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, що провадиться вищими навчальними закладами та започаткована до набрання чинності цим Законом, продовжується у межах строку навчання за певною освітньо-професійною програмою з видачею державного документа про вищу освіту встановленого зразка - диплома «спеціаліста». Вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліста» (повна вища освіта) після набрання чинності цим Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня «магістра».

У ході апеляційного розгляду даної справи встановлено, що стаж на зазначених вище посадах позивач набув після отримання диплому про повну вищу освіту. Згадані ж посади, за характером виконуваної роботи, відносяться до посад «юридичної спеціальності».

Таким чином, незважаючи на той факт, що на посади старшого державного інспектора відділу супроводження судових спорів з планових та позапланових перевірок юридичного управління ГУ ДФС в Одеській області, а також відділу супроводження судових спорів з позапланових перевірок Управління правового забезпечення ГУ ДПС в Одеській області, призначаються особи, які мають вищу освіту за спеціальністю «правознавство» за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавра», робота позивача на цих посадах з моменту здобуття ним вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліста» підлягає зарахуванню до стажу «роботи в галузі права».

Слід звернути увагу на те, що згідно з п.14 ч.2 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та діяльності адвокатури.

Статтею 8 Закону №5076-VI надано право Раді адвокатів України затверджувати «Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту» та перелік документів, які додаються до заяви. Однак, як вірно зазначено судом 1-ї інстанції, вказане право не передбачає можливість висувати додаткові вимоги до кандидатів, які не передбачені Законом №5076-VI.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

До того ж, судова колегія, при прийнятті остаточного рішення по даній справі, звертає увагу й на той факт, що аналогічної правової позиції зі спірних питань дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2018р. у справі №800/540/17 та П`ятий апеляційний адміністративний суд, зокрема, у постанові від 17.07.2019р. у справі №400/273/19.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 04.03.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко