Справа № 420/14282/20
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 березня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду А.А. Радчук, розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Управління Служби безпеки України в Одеській області (вул. Єврейська, 43, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/14282/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Управління Служби безпеки України в Одеській області (вул. Єврейська, 43, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

Рішенням суду від 20.01.2021 року позовну заяву задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області (ідентифікаційний код 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, 83), яка полягає у відмові перерахувати з 01.04.2019 року та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) пенсію відповідно до Довідки №103 від 11.08.2020 року виданої Управлінням Служби безпеки України в Одеській області з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою КМУ №704 від 30 серпня 2017 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", статті 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, 83) провести перерахунок починаючи з 01.04.2019 року згідно Довідки про розмір грошового забезпечення №103 від 11.08.2020 року виданої Управлінням Служби безпеки України в Одеській області та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) пенсію починаючи з 01.04.2019 року з урахуванням раніше отриманих сум;

стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій заявник просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у 30-денний строк подати до суду звіт про виконання рішення суду від 20 січня 2021 року по справі №420/14282/20.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23.03.2021 року відділом примусового виконання рішень УЗПВР в Одеській області Постановою старшого державного виконавця Косюта В.1. відкрито виконавче провадження.

27 травня 2021 року Старшим державним виконавцем Косюта В.І. направлено на адресу ТУ ПФУ в Одеській області Вимогу виконавця, за змістом якої від боржника вимагали повідомити про стан виконання вимог виконавчого листа, виданого по справі № 420/14282/20 Одеським окружним адміністративним судом 05.03.2021 року. Також державним виконавцем було повідомлено боржника про те, що за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили винні особи несуть кримінальну відповідальність згідно із статтею 382 Кримінального кодексу України. Але до часу звернення до суду за судовим контролем рішення суду не виконано, що підриває усі принципи правосуддя.

Згідно останньої відповіді боржника від 12.11.2021 року ОСОБА_2 повідомлено про наявність боргу з виплати по перерахунку пенсії згідно нової Довідки про розмір грошового забезпечення №103 від 11.08.2020 року за період з 01.04.2019 року по 30.09.2021 року загальна сума боргу складає 138117,62 грн. Таким чином розмір боргу Боржника встановлений у його розрахунках і в загальній сумі складає 138117,62 грн.

На час звернення до суду із Заявою про встановлення судового контролю - рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року по справі №420/14282/20 не виконано.

Примусове виконавче провадження органами ДВС України не дає результатів щодо виплату боргу по нарахованій пенсії, у зв`язку із чим вимушений звернутися до суду, який прийняв рішення щодо встановлення судового контролю, з метою належного виконання рішення суду.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області надійшли заперечення щодо встановлення судового контролю, в яких зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 420/14282/20, яке набрало законної сили 22.02.2021, ОСОБА_1 18.03.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 11.08.2020 №103, виданої Управлінням Служби безпеки України в Одеській області, яка надійшла до Головного управління 04.03.2021.

Інформація про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 420/14282/20 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень.

Станом на 07.02.2022 Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою надходження до боржника по 10 листопада 2019 року. Бюджет Головного управління, передбачений на 2021 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано.

Додатково Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області повідомляє, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджено. Тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2022 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду.

З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області зазначає, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що заява про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення не належить до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч.2-3 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Розглянувши заяву суд зазначає, що як встановлено судом, 05.03.2021 року було видано виконавчий лист №420/14282/20, а 23.03.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

В свою чергу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з цим, державний виконавець має встановлені законом повноваження щодо впливу на боржника (накладення штрафу, ставити питання про притягнення до кримінальної відповідальності).

При цьому в разі невиконання судових рішень у добровільному порядку приписами Закону № 1404-VIII урегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Крім цього, суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до вимог ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, оскільки положення статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Отже, необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові по справі № 806/2594/16 від 28 квітня 2021 року.

Таким чином, вищенаведеною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII).

Виконавче провадження, в силу приписів ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" є завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону № 1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Окрім того, в силу статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Власні кошти Пенсійний фонд не включає до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Приписами статті 73 вищевказаного Закону також встановлено вичерпний перелік підстав для використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, не передбачені цим Законом.

Так, відповідно до статті 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, вбачається, що фінансування та виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, виділених з Держаного бюджету України та за наявності відповідного бюджетного призначення.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що Головне управління ПФУ в Одеській області не мало об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення у частині виплати грошових коштів, а причини його невиконання є поважними.

Відтак, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області в частині виплати грошових коштів у зв`язку з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання судового рішення проведений перерахунок пенсії позивача але з зазначених вище поважних причин не здійснена виплата нарахованої доплати пенсії, яка буде реалізована після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України, суд вважає, що у задоволенні заяви про встановлення судового контролю необхідно відмовити.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 243, 248, 249, 370, 372, 382, 383 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Управління Служби безпеки України в Одеській області (вул. Єврейська, 43, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.А. Радчук