Справа № 2-а-2008/11
Суддя: Горегляд О.І.
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2008/11
Провадження № 2-а/1711/2025/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2011 року м. Кузнецовськ

о 10 годині 30 хвилин

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок і виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника, -

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2011 року в Кузнецовський міський суд Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду в м.Кузнецовськ Рівненської області з вимогою зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника відповідно до ст.52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 04 лютого 2011 року. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач одержує пенсію по віку відповідно до Закону України "Про державну службу", є дружиною померлого ОСОБА_2 - особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії. Смерть ОСОБА_2 пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно вимог ст. 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" їй повинна виплачуватись щомісячна компенсація в разі втрати годувальника в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, хоча відповідно до п. 5 постанови КМУ N 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" фактично виплачується в розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Вказані дії відповідача щодо нарахування пенсії позивач вважає протиправними, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач і представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України суд вирішив здійснити розгляд даної адміністративної справи у відсутності позивача і представника відповідача на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в в м.Кузнецовську. Позивач одержує пенсію по віку, є дружиною померлого особи ОСОБА_2 - особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії. Смерть ОСОБА_2 пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи. Щомісячна компенсація в разі втрати годувальника виплачується позивачу в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зазначене встановлено з досліджених судом посвідчення дружини померлого громадянина із числа потерпілих категорії 1-а, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою № НОМЕР_1 , свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 04.03.2008 року, експертного заключення № 642 від 26.06.2010 року, пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно п. п. 14 п. 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, який набрав чинності 01.01.2008 року, текст ст. 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено у новій редакції, відповідно до якої щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на його утриманні, в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати компенсації згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі N 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Положення пункту 28 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв`язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Згідно ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності з 22.05.2008 року, визначено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин є правильним та таким, що відповідає положенням Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що позивач має право на виплату щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 19 ППВС України N 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Згідно п. 5 ППВС України N 9 від 1.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягає ст. 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України N 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", на підставі якої здійснювалось нарахування щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника позивачу, оскільки остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав, суперечить положенням Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які є чинними на даний час.

Частиною п`ятою ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

При цьому суд бере до уваги, що дія норм ст. 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2010-2011 роках не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами, а зміни, внесені Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, рішенням Конституційного Суду України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Ст. 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата щомісячної компенсації в разі втрати годувальника позивачу мали здійснюватися відповідно до норм ст. 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплачувати в подальшому щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника на підставі положень ст. 52, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до задоволення не підлягають, оскільки ст. 6 КАС України передбачено право звертатися з адміністративним позовом за захистом вже порушених прав, свобод чи інтересів, у зв`язку з чим відсутні правові підстави прийняти постанову відносно ще не порушених прав.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що слід зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної компенсації в разі втрати годувальника в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 28.03.2011року до 22.07.2011року на підставі положень ст. ст. 52, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 3 ст. 4 Закону України "Про прожитковий мінімум", з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду в частині перерахунку та виплати пенсії підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищенаведене та на підставі ч.2 ст.19, ч.2 ст.152 Конституції України, ч.ч.1-4 ст.52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", керуючись ч.1 ст.2, ч.1 ст.8, ч.4 ст.9, ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2, 6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128, ч.1 ст.158, ст.159, ч.ч.1-3 ст.160, ст.ст.161-163, ч.ч.1, 2 ст.186, п.1 ч.1 ст.256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок і виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника, задоволити частково.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячну компенсацію за втрату годувальника, відповідно до ч.ч.1-4 ст.52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30 (тридцяти) процентів мінімальної пенсії за віком за період часу з 28 березня 2011 року до 22 липня 2011 року включно з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок і виплату щомісячної компенсації за втрату годувальника, - відмовити в задоволенні за їх безпідставністю.

Постанова суду в частині присудження ОСОБА_1 суми пенсійних виплат у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Управлінню Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області подати до Кузнецовського міського суду Рівненської області звіт про виконання даної постанови в місячний строк в частині негайного виконання -з дня одержання її копії, а в іншій частині постанови -з дня набрання законної сили.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області може бути подана апеляційна скарга з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів позивачкою - з дня отримання її копії, а відповідачем -з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд