Справа № 500/1305/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1305/22

28 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно з Законом України Про державну службу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провеcти ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії державного службовця з 28.01.2022 згідно довідки про заробітну плату, включаючи всі види оплат, які зазначені у довідці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.01.2022 звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII). Відповідач листом від 08.02.2022 відмовив у переведенні позивача на пенсію державного службовця.

Позивач вважає відмову органу пенсійного фонду перевести її на пенсію за віком протиправною. Вказує, що стаж її роботи в органах державної податкової служби на відповідних посадах з присвоєнням персональних та спеціальних звань станом на 01.05.2016 становить 21 рік і 5 місяців та підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті Закону України «Про державну службу».

З наведених підстав звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 28.02.2022 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

24.03.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та вказує, що відповідно до записів трудової книжки позивач з 06.10.1993 по 31.03.2015 працювала в податковій інспекції. Починаючи з 01.09.1994, ОСОБА_1 присвоювалися спеціальні звання інспектора податкової служби.

Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 передбачено, що Рада Міністрів Української РСР встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. Подальшими редакціями цього Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджувалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас 06.08.2016, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №465, втратило чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців», яким було віднесено до 4-7 категорій посад державних службовців відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях.

Відповідно до статті 343.1 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII) 3723-ХІІ.

Враховуючи зазначене, на переконання представника відповідача, підстав для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» немає, оскільки у позивача недостатньо стажу державного службовця.

Також у відзиві зазначено, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 28.01.2022 №65/10/19-00-10-33, від 28.01.2022 №66/10/19-00-10-33, видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області не можуть бути враховані при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки не відповідають пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (а.с.52-54).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові та відзиві на позовну заяву, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV).

Позивач 28.01.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із письмовою заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

Відповідач листом від 08.02.2022 №1900-0212-8/4429 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її заяви. Так, у листі повідомлено, що відповідно до записів в трудовій книжці, заявниця з 06.10.1993 по 31.03.2015 працювала в податковій інспекції. Починаючи з 01.09.1994, заявниці присвоювались спеціальні звання інспектора податкової служби. Посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 16.12.1993 №3723-XII.

З огляду на викладене, право на пенсію згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII у ОСОБА_1 відсутнє, оскільки на момент набуття чинності Закону №889-VIII заявниця не обіймала посаду державного службовця та у неї відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців (а.с.33).

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом №889-VIII, який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Щодо обчислення стажу державної служби, то пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Предметом спору у цій справі є оцінка обставин щодо: наявності у позивача стажу роботи на державній службі, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ; правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на підставі Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 06.10.1993 по 31.03.2015 безперервно працювала на різних посадах в органах державної податкової служби, таких як: Державна податкова інспекція Міністерства фінансів України по Теребовлянському району, Державна податкова адміністрація у Теребовлянському районі, Державна податкова інспекція у Теребовлянському районі, Теребовлянська міжрайонна державна податкова інспекція, Гусятинська міжрайонна державна податкова інспекція, Державна податкова інспекція у Теребовлянському районі, Гусятинська міжрайонна державна податкова інспекція Тернопільської області Державної податкової служби, Гусятинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, Гусятинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області (а.с.17-31).

На підтвердження трудової діяльності позивача в органах державної податкової служби з прийняттям присяги державного службовця, присвоєнням персональних та спеціальних звань, рангів державного службовця у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться наступні записи про її роботу на посадах:

Державна податкова інспекція Міністерства фінансів України по Теребовлянському району,

з 06.10.1993 по 30.04.1994 - державний податковий інспектор відділу збору і стягнень податків з фізичних осіб;

з 01.05.1994 по 31.08.1994 - старший державний податковий інспектор відділу зборів та стягнень податків з фізичних осіб;

01.09.1994 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби IIІ рангу;

з 01.09.1994 по 26.11.1996 - головний державний податковий інспектор відділу зборів та стягнень податків з фізичних осіб;

03.01.1995 - прийняла присягу державного службовця;

Державна податкова інспекція у Теребовлянському районі,

з 26.11.1996 по 09.04.1998 - головний державний податковий інспектор відділу справляння податків з фізичних осіб;

24.10.1997 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби II рангу;

з 10.04.1998 по 30.06.2000 - головний державний податковий ревізор-інспектор відділу оподаткування фізичних осіб з функцією документальних перевірок;

30.10.2001 - присвоєно персональне звання інспектор податкової служби І рангу;

з 01.07.2000 по 19.08.2003 - головного державного податкового ревізора- інспектора відділу оподаткування фізичних осіб;

з 20.08.2003 по 31.07.2004 - головний державний податковий ревізор-інспектор групи справлення податків з фізичних осіб відділу оподаткування фізичних осіб;

Теребовлянська міжрайонна державна податкова інспекція,

з 01.08.2004 по 30.09.2004 - старший державний податковий інспектор сектору справляння податків з фізичних осіб відділу оподаткування фізичних осіб;

Гусятинська міжрайонна державна податкова інспекція,

з 01.10.2004 по 31.01.2005 - державний податковий інспектор сектору оподаткування фізичних осіб Теребовлянського відділення;

з 01.02.2005 по 31.08.2005 - державний податковий інспектор Теребовлянського відділення;

з 01.09.2005 по 31.10.2005 - державний податковий інспектор сектору податку на прибуток та інших податків і зборів (обов`язкових платежів) Теребовлянського відділення;

з 01.11.2005 по 31.03.2006 - державний податковий інспектор сектору оподаткування юридичних осіб Теребовлянського відділення;

Державна податкова інспекція у Теребовлянському районі,

з 03.04.2006 по 31.01.2008 - старший державний податковий інспектор відділу оподаткування юридичних осіб;

з 01.02.2008 по 26.03.2012 - старший державний податковий інспектора відділу оподаткування фізичних осіб;

Гусятинська міжрайонна державна податкова інспекція Тернопільської області Державної податкової служби,

з 27.03.2012 по 30.06.2013 - головний державний податковий інспектор сектору оподаткування фізичних осіб Теребовлянського відділення;

Гусятинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Тернопільській області,

з 01.07.2013 по 12.01.2015 - головний державний податковий інспектор сектору доходів і зборів з фізичних осіб Теребовлянського відділення;

01.07.2013 - присвоєно 13 ранг державного службовця;

01.01.2014 - присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи І рангу;

Гусятинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області,

з 13.01.2015 по 31.03.2015 - головний державний інспектор сектору доходів і зборів з фізичних осіб Теребовлянського відділення (а.с.17-31).

Визначаючись щодо зарахування вказаних періодів роботи до стажу державної служби суд враховує таке.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII Про державну податкову службу в Україні (далі - Закон №509-XII), а в подальшому з 12.08.2012 Податковий кодекс України.

Статті 1, 6 Закону №509-XII на момент прийняття позивача до органів державної податкової служби передбачали, що державна податкова служба в Україні створюється при Міністерстві фінансів України у складі Головної державної податкової інспекції України та державних податкових інспекцій по Республіці Крим, областях, районах, містах і районах у містах. Видатки на утримання державних податкових інспекцій визначаються Радою Міністрів Української РСР і фінансуються з республіканського бюджету.

У подальшому визначено, що посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону України №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п`ята та шоста статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання і які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Крім того, за нормами пункту 342.4 статті 342 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) посадові особи органів державної податкової служби є державними службовцями.

Стаття 1 Закону № 3723-XII визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина друга статті 2 Закону № 3723-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання чинності Законом №889-VІІ. Абзацами першим-третім пункту 2 цього Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Таким чином, наведені положення законодавства, передбачали і передбачають зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби до стажу державного службовця. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 06.10.1993 по 31.03.2015 на посадах в органах державної податкової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи державної служби.

Як зазначено вище, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, позивач, з огляду на безперервність перебування на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 06.10.1993 по 31.03.2015, станом на 01.05.2016 має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а відтак є всі підстави для переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності згідно Закону № 1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону №3723-XII, підлягають до задоволення.

Також позивач ставить вимогу про зобов`язання відповідача провести нарахування (перерахунок) її пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Судом встановлено, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 28.01.2022 №65/10/19-00-10-33 на суму 12700,00 грн, видана Головним управлінням ДПС у Тернопільській області за останньою займаною ОСОБА_1 посадою головного державного інспектора станом на січень 2022 року (а.с.37).

Довідка складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за звання (державний службовець 7 рангу), надбавка за вислугу років (50%), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.37).

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, від 28.01.2022 №66/10/19-00-10-33 на суму 1946,67 грн, видана Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, та містить дані про надбавку за інтенсивність праці, розмір місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за грудень 2021 року.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.38).

Всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон № 1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Водночас відповідачем не наведено жодних обґрунтувань, з яких саме підстав подані позивачем довідки не повинні враховуватись для призначення її пенсії. Не містить таких підстав і відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, відтак дотримані усі умови та є всі підстави для переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії 28.01.2022, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії.

Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 28.01.2022, з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 28.01.2022, наданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду відзиву на позов і не довів правомірності оскаржуваної відмови у переведенні на пенсію державного службовця.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції від 22.02.2022 (а.с.42).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003 на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 28.01.2022 з урахуванням поданих довідок про складові заробітної плати Головного управління ДПС у Тернопільській області від 28.01.2022 №65/10/19-00-10-33 на суму 12700,00 грн та від 28.01.2022 №66/10/19-00-10-33 на суму 1946,67 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код в ).

Повний текст рішення складено та підписано 28 березня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.