Справа № 140/16546/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/16546/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 153369,37 грн., в тому числі: з податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) - 124498,16 грн., з військового збору - 10374,34 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості - 18496,87 грн.

З метою погашення податкового боргу була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога від 24.07.2019 № 144308-55, проте вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Позивач просить стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в розмірі 153369,37 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 52).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 12.02.2022 відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що позивач на обґрунтування позову подав до суду неналежні та недопустимі докази (а. с. 57-58).

22.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача Пивовар В.В. з доводами відзиву не погодився з підстав, викладених у позовній заяві, додатково вказавши, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимоги є такими, що вручені платнику (а. с. 62-64).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що за відповідачем ОСОБА_1 обліковується податковий борг у загальній сумі 153369,37 грн., в тому числі: з ПДФО - 124498,16 грн., з військового збору - 10374,34 грн., з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості - 18496,87 грн., що підтверджується витягом з ІТС «Податковий блок» (а. с. 39-46), розрахунком сум податкового боргу (а. с. 7).

Податковий борг з ПДФО в сумі 124498,16 грн. виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, визначених згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 28.01.2020 № , № (а. с. 16-17), та пені в сумі 81314,89 грн.

Податковий борг з військового збору в сумі 10374,34 грн. (в т. ч.: основний платіж - 5416,74 грн., штрафна санкція - 1354,18 грн.) виник внаслідок несплати грошових зобов`язань, визначених згідно з податковим повідомленням-рішенням від 28.01.2020 № (а. с. 18), та пені в сумі 6770,92 грн.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 18496,87 грн. виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 13.12.2018 № 0-0318 в сумі 1454,40 грн., від 01.03.2019 № 0-018 в сумі 1692,10 грн., від 28.04.2020 №0-01318 в сумі 3793,26 грн., від 02.04.2021 № 0-0318 в сумі 2951,58 грн., від 13.12.2018 № 0-0318 в сумі 1740,80 грн., від 01.03.2019 №0-0318 в сумі 2025,31 грн., від 28.04.2020 №0-01318 в сумі 2270,11 грн., від 05.04.2021 № 0-0318 в сумі 2569,31 грн. (а. с. 20-36).

Позивач відповідно до статті 59 ПК України надіслав відповідачу податкову вимогу за формою «Ф» від 24.07.2019 № 144308-55 (а. с. 37).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, а згідно із пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно із пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Суд враховує, що податковий борг в загальній сумі 153369,37 грн., який заявлений до стягнення у цій справі, виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, які не скасовані в адміністративному чи у судовому порядку, а тому, в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов`язання є узгодженими та, у зв`язку з їх несплатою та разом із нарахованою пенею вважаються податковим боргом.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в загальному розмірі 153369,37 грн., а відповідач не надав доказів його сплати, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття рішення про стягнення податкового боргу у вказаному вище розмірі.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів надіслання та вручення податкових повідомлень-рішень, виходячи з такого.

За приписами пункту 59.1 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд звертає увагу, що контролюючий орган дотримав приписів статті 42 ПК України при надісланні на податкову адресу ОСОБА_1 (а. с. 51) рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень, і такі документи вважаються врученими відповідачу у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (а. с. 15, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35-36, 38). Отже, суд дійшов висновку про дотримання позивачем порядку стягнення податкового боргу, передбаченого, зокрема, пунктом 59.1 статті 59, пунктом 95.2 статті 95 ПК України.

Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідача про незаконність проведення податкової перевірки, податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов`язань з ПДФО, військового збору та з податку на нерухоме майно, оскільки у межах цієї справи (виходячи із змісту позовних вимог, предмету та підстав позову, предмету доказування) суд не надає правової оцінки податковим повідомленням-рішенням, позаяк платник податків має право їх оскаржити в адміністративному або судовому порядку, та, з огляду на відсутність відповідних рішень суду, при розгляді цієї справи суд виходить із правомірності вказаних податкових повідомлень-рішень, а визначені у них податкові зобов`язання вважаються узгодженими, у зв`язку з їх несплатою є податковим боргом, що підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, оскільки у даній справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2300,54 грн. згідно із платіжним дорученням від 21.12.2021 № 4977 (а. с. 3) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід бюджету податковий борг у загальному розмірі 153369 гривень 37 копійок (сто п`ятдесят три тисячі триста шістдесят дев`ять гривень тридцять сім копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх