Справа № 420/1408/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/1408/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 01.04.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправним рішення ГУПФ України в Одеській області №39 від 12 листопада 2020 року, викладене у протоколі від 12 листопада 2020 року та у листі №11281-11122/Р-02/8-1500/20 від 27 листопада 2020 року, щодо зміни (зменшення) при перерахунку процентного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 60% від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) та обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №21-9813вих20 від 06 листопада 2020 року, починаючи з 01 жовтня 2020 року, відповідно до вимог ч.20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року (далі Закон №1697-VІІ), з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що внаслідок застосування ГУПФ України в Одеській області під час здійснення перерахунку його пенсії положень ч.2 та абз.6 ч.15 ст. 86 Закону №1697-VII від 14 жовтня 2014 року щодо обчислення пенсії у розмірі 60% від чинного місячного заробітку та з встановленням максимального розміру пенсійної виплати, відбулось звуження існуючих прав і свобод, адже на момент призначення йому пенсії за вислугу років, її розмір було обчислено виходячи з 90% заробітку та без застосування будь яких обмежень.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідно до п.13-2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ч.3 п.15 ст. 86 Закону №1697-VII, максимальний розмір пенсії призначеної на умовах Закону України "Про прокуратуру" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Позивач посилається на ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі Закон №1789-ХІІ) (у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії та визначала умовою перерахунку пенсії за вислугу років працівника прокуратури збільшення заробітної плати за посадою, з якої ця особа звільнялася на пенсію), яка з 01 січня 2015 року - є нечинною.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправним рішення ГУПФ України в Одеській області №39 від 12 листопада 2020 року, викладене у протоколі від 12 листопада 2020 року та у листі №11281-11122/Р-02/8-1500/20 від 27 листопада 2020 року, щодо зміни (зменшення) при перерахунку процентного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 60% від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) та обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення), без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №21-9813вих20 від 06 листопада 2020 року, починаючи з 01 жовтня 2020 року, відповідно до вимог ч.20 ст. 86 Закону №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми закону щодо призначення пенсії, які розповсюджують свою дію винятково на осіб, яким пенсія призначається вперше відповідно до Закону №1697-VІІ. Жодного відношення до цієї категорії позивач не має, оскільки пенсія йому призначена у 2010 році відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ. Частина 20 ст. 86 Закону №1697-VІІ, не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку;

- суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №522/23448/16-а судом підтверджено право на перерахунок пенсії за попередньою довідкою відповідно до вимог ч.20 ст. 86 Закону №1697-VІІ, а саме у розмірі 90% від заробітку, без обмеження її максимального (граничного) розміру;

- позивач має право на отримання пенсійних виплат без обмеження їх максимальним розміром, так як його пенсію призначено до введення в дію Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" 08 липня 2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI).

ГУПФ України в Одеській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 , перебуває на обліку ГУПФ України в Одеській області та з 09 вересня 2010 року отримує пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, у розмірі 90% заробітної плати.

06 листопада 2020 року, Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону, ОСОБА_1 видано довідку №21-9813вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії призначеної згідно Закону України "Про прокуратуру", за нормами чинними на 11 вересня 2020 року, за відповідною посадою заступника військового прокурора регіону, яка прирівняна до посади заступника керівника.

11 листопада 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ України в Одеській області з заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону №21-9813вих20 від 06 листопада 2020 року, відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року.

ГУПФ України в Одеській області з 01 жовтня 2019 року, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з розрахунку 60% заробітної плати, визначеної у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону №21-9813вих20 від 06 листопада 2020 року та з застосуванням обмеження максимального розміру пенсійної виплати десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з діями ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії та застосування обмеження максимального розміру пенсійної виплати десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема ч.2 ст. 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її перерахунку у період дії загальної норми ч.1 ст. 2 Закону №3668-VI, а тому, до регулювання даних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, саме з дати проведення такого перерахунку.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, ч.20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, ст.2, абз.1 п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08 липня 2011 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Спірними питаннями у цій справі є законність зменшення при перерахунку пенсії відсотку до 60% заробітної плати та встановлення її граничного розміру у вигляді десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів було встановлено, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №580/5962/20 щодо зобов`язання ГУПФ України в Черкаській області перерахувати з 01 жовтня 2020 року та виплатити позивачу пенсію у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, що визначена у довідці, без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат.

Враховуючи те, що відносини у даній справі є подібними до тих, що розглядалися у справі №580/5962/20, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №580/5962/20.

21 грудня 2021 року Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №580/5962/20 було ухвалено відповідну постанову.

Отже, колегія суддів, з урахуванням висновків викладених в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20, зазначає наступне.

Щодо розміру відсотків, який підлягає застосуванню при перерахунку призначеної апелянту пенсії.

Статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній до 01 жовтня 2011 року, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" у ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України від 27 березня 2014 року №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" у ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у ч.ч.2 і 5 цифри "80" замінено цифрами "70".

Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" у ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у ч.ч.2 та 5 цифри "70" замінено цифрами "60".

За правилами ч.18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01 січня 2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас 15 липня 2015 року набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, ч.ч.3, 4, 6, 11 ст. 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями ст. 86, за правилами ч.ч.1, 2 якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч.20 ст. 86 Закону №1697-VII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому ч.ч.2, 3 та 4 цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Враховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року №5-р/2018 зазначено, що положення ч.1 ст. 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення ч.2 ст. 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення ч.15 якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абз.1 п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч.2 та 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На думку колегії суддів, положення п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон №1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абз.6 ч.15 ст. 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема ст. 86, ч.15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Також, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 суд відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого п.2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14 жовтня 2014 року - абз.6 ч.15 ст. 86 Закону №1697-VII.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний розмір пенсії.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абз.6 ч.15 ст. 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати у справі відсутні.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 березня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.