Справа № 580/1413/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року справа № 580/1413/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2022 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області (18003, м. Черкаси, вул. В.Чорновола, 157), в якому просить:

-визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області при розгляді заяв ОСОБА_1 про надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та відмови у наданні такого статусу;

-зобов`язати управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Ухвалою суду від 23.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позову зазначено, що звернувся заявою до відповідача, в якій просив встановити йому статус інваліда війни. Відповідач всупереч вимог закону таких дій не вчинив та відмовив у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальненого поняття "особи рядового та начальницького складу", а Національна поліція, як центральний орган виконавчої влади, не належить до військових формувань.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження по справі отримав 04.03.2022, проте відзив на позов у встановлений термін не подав про причину суд не повідомив.

Відповідно до ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Актом №15 про нещасний випадок (у тому числі поранення) сержанта міліції ОСОБА_1 , затвердженим Головою ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області Романом Ражевим 03.11.2020, підтверджується, що обставини та причини, за яких стався нещасний випадок 09.05.2015 зі інспектором ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування м.Черкаси (м.Черкаси) УМВС України в Черкаській області, сержантом міліції ОСОБА_1 (позивачем у справі) підпадають під перелік, визначений п.3.9 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з наказом МВС від 10.06.2015 №677), тому вважає, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Свідоцтвом про хворобу №206 Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області підтверджується, що вказана комісія 04.10.2021 здійснила медичний огляд позивача, відповідно до якого встановила, що його захворювання пов`язані з проходженням служби в поліції.

Наказом Головного управління національної поліції в Черкаській області від 12.10.2021 №308о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 Закону України Про Національну поліцію.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №357241 підтверджується, що позивачу 16.11.2021 встановлена ІІ група інвалідності із-за травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Листом Управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 14.12.2021 № 3988/01-07 позивачу відмовлено в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Вказано, що поліцейські Національної поліції не є суб`єктами на яких поширюється п.4 ч. 2 ст. 7 Закону №3551-ХІІ, а саме особами начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ України. Тому відсутні підстави для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Вважаючи вказане рішення протиправним позивач звернувся в суд з позовом.

Судом також встановлено, що відповідно до повідомлення від 31.12.2021 №3434/12/7/01-2021 Управління кадрового забезпечення Головного управління поліції в Черкаській області Національної поліції України підтверджується, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.04.2013 (наказ про призначення від 16.04.2013 №91о/с) до 06.11.2015 (наказ про звільнення від 06.11.2015 №311 о/с) та в Національній поліції з 07.11.2015 (наказ про прийняття від 07.11.2015 №1 о/с) до 13.10.2021 (наказ про звільнення від 12.10.2021 №308 о/с).

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі ЗУ №3551-XII).

Відповідно до ст.1 ЗУ №3551-XII Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом:

створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття;

організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів;

виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни;

надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Перелік категорій осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, вказаний у ст.7 ЗУ №3551-XII.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 2 ч. 2 ст.7 ЗУ №3551-XII визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Отже, відповідно до вказаного закону для належності до зазначеної категорії необхідна сукупність умов: особа повинна мати інвалідність, її посада повинна відноситися до категорії начальницького і рядового складу органів вказаних вище державних органів (наприклад, органу Міністерства внутрішніх справ), причиною інвалідності має бути поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час виконання службових обов`язків.

Суд урахував, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.04.2013 до 06.11.2015, а з 07.11.2015 до 13.10.2021 - у Національній поліції. Актом про нещасний випадок, свідоцтвом про хворобу та актом огляду МСЕК підтверджується, що саме під час служби в органах поліції йому встановлена 2 група інвалідності із-за травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Отже, позивач відповідає умовам щодо наявності інвалідності та отримання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Щодо умови віднесення позивача до особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ суд урахував.

Положення про Міністерство внутрішніх справ України затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №878.

Пунктом 7 вказаного Положення визначено, що МВС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, а також заклади та установи.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі ЗУ №580-VIII) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Діяльність поліції згідно з ч.2 ст.1 ЗУ №580-VIII спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно з законом.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЗУ №580-VIII структуру центрального органу управління поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Статтею 80 Закону №580-VIII встановлено види спеціальних звань поліцейських. Так відповідно до ч.1 вказаної статті установлюються такі спеціальні звання поліцейських:

1) спеціальні звання молодшого складу: рядовий поліції; капрал поліції; сержант поліції; старший сержант поліції;

2) спеціальні звання середнього складу: молодший лейтенант поліції; лейтенант поліції; старший лейтенант поліції; капітан поліції; майор поліції; підполковник поліції; полковник поліції;

3) спеціальні звання вищого складу поліції: генерал поліції третього рангу; генерал поліції другого рангу; генерал поліції першого рангу.

Перелік посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що прирівнюються посадам поліцейських, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.02.2017 №138, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15 березня 2017 року за №348/30216. Ним передбачено, що посада інспектора управління, відділу (відділення) поліції Національної поліції прирівнюється до інспектора Державтоінспекції, відділу, відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, інші підрозділи Державтоінспекції.

Таким чином, посади осіб, які проходять службу в національній поліції України прирівняні до посад начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що спростовує висновки відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень згідно з ч.2 ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відмовляючи у наданні позивачу відповідного статусу відповідач не зазначив конкретних правових і фактичних підстав відмови та діяв не у спосіб визначений законом, а тому такі дії є протиправними.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та відмови у наданні такого статусу.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та з урахуванням висновків суду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР