Справа № 600/2542/21-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2542/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

25 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (ГУ ПФУ в Чернівецькій області) в якому просив:

-визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні позивачу пенсії в зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 01 березня 2021 року про призначення йому пенсії у зв`язку з втратою годувальника - померлої дружини ОСОБА_2 .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 жовтня 1983 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 починаючи з 09 жовтня 1983 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04 грудня 2019 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У березні 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника, до якої були додані такі документи: довідку форми ОК-5, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення/перерахунок пенсії, паспорт, трудова книжка (документи про стаж), диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, заява про спосіб виплати пенсії; свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть годувальника, свідоцтво про народження, військовий квиток, свідоцтво про народження дитини, виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера померлому годувальнику.

Проте, відповідач листом від 11 березня 2021 року №2400-1708-8/9040 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення такої пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років.

Крім того, ГУ ПФУ в Чернівецькій області також були видані листи за результатами розгляду звернення позивача, зокрема, щодо призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника від 08 квітня 2021 року №1136-919/С-17/8-2400/21 та від 27 травня 2021 року №1734-1457/С-17/8-2400/21, в яких також зазначено про відсутність підстав для призначення позивачу такої пенсії у зв`язку з відсутністю в нього необхідного страхового стажу 27 років.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року (Закон № 1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч. 3 ст. 4 Закону №1058-IV).

Статтею 9 Закону №1058-IV визначені види пенсійних виплат і соціальних послуг.

Так, відповідно до вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

При цьому, умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону №1058-IV, згідно з ч. 1 якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними, визначені ч. 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Тобто, необхідною умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, є наявність у них інвалідності або досягнення ними пенсійного віку. При цьому, така пенсія призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

Так, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідач послався на відсутність у нього необхідного страхового стажу, оскільки відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року №2148 пенсійний вік залежить від тривалості набутого особою страхового стажу ( в даному випадку 27 років).

Проте, таке посилання відповідача на положення вказаної вище статті Закону №1058-IV є безпідставним, оскільки ст. 26 вказаного Закону встановлені умови призначення пенсії за віком, тоді як у даному випадку мало місце факт звернення позивача із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, умови призначення якої визначені ст. 36 Закону №1058-IV.

Так, згідно ст. 36 Закону №1058-ІV підставою для віднесення члена сім`ї до категорії непрацездатної особи є факт встановлення інвалідності або пенсійного віку, а не наявність страхового стажу. Таке поняття як "страховий стаж" є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено у статті 36 названого Закону, а також для призначення пенсії за віком, що передбачено статтею 26 Закону №1058-ІV.

При цьому, стаття 26 Закону №1058-ІV визначає, зокрема, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Тобто, саме 60 років і визначається як загальний пенсійний вік і для чоловіків, і для жінок.

Таким чином, оскільки станом на час звернення за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а саме 01 березня 2021 року, позивач досяг віку 60 років, тобто пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV, то у розумінні положень частини другої статті 36 Закону №1058-ІV він вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (дружини).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника з підстав відсутності в нього необхідного страхового стажу, без урахування того, що досягнувши віку 60 років він вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (дружини), що є одним із критеріїв для призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-ІV, відповідач діяв протиправно та не на підставі Конституції й законодавства України, а тому позовну вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.