Справа № 380/6559/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/6559/21 пров. № А/857/20630/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Затолочного В.С., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань - Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року (головуючий суддя: Сакалош В.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту судового рішення - 01.10.2021) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Польське підприємство «Равтранс» до Галицької митниці Держмитслужби третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Рада національної безпеки і оборони України про визнання бездіяльності протиправною, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Польське підприємство «Равтранс», 20.04.2021 звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 115-116) просило визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби щодо не проведення митного оформлення транспортних засобів марки DAF, реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_2 ; марки DAF реєстраційний номер: НОМЕР_3 ; напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_4 ; марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_5 , напівпричіп НОМЕР_6 та зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби завершити митне оформлення транспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-польське підприємство «РАВТРАНС».

Обґрунтовує позов тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Польське підприємство «Равтранс», в межах господарської діяльності укладено договір на перевезення вантажів № 01212 від 12.12.2018, № 10818-01 від 25.08.2020, договір про міжнародні вантажні перевезення від 30.03.2021. Однак, 05.04.2021 та 06.04.2021 відмовлено у проведенні митного оформленні вантажу без надання картки відмови, з покликанням на указ Президента України від 02.04.2021 № 140/2021 та рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021. Вважає таку бездіяльність незаконною.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що Указом Президента України від 02.04.2021 № 140/2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 «Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», згідно із п. 2 якого, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), згідно додатком 2, зокрема, відносно Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Польське підприємство «Равтранс». Вказує, що оскільки рішення Ради національної безпеки і оборони України є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади, а тому покликання відповідача на протиправну бездіяльність митного органу щодо не проведення митного оформлення транспортних є безпідставним.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021, клопотання Галицької митниці Держмитслужби про заміну сторони правонаступником у справі № 380/6559/21 задоволено, замінено Галицьку митницю Держмитслужби на її правонаступника - Львівську митницю.

Представник відповідача Риб`як В.О., у судовому засіданні 22.02.2022 апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просила апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача, Гелемей Ю.М. у судовому засіданні 22.02.2022, апеляційну скаргу не визнав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивач, 22.03.2021 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні 22.02.2022, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що реалізуючи своє право на здійснення зовнішньоекономічної діяльності при укладенні договорів на перевезення вантажів № 01212 від 12.12.2018, № 10818-01 від 25.08.2020, договір про міжнародні вантажні перевезення від 30.03.2021, позивач керувався чинними нормативно-правовими актами, які не передбачали будь якої заборони щодо такої діяльності, а тому відповідач не мав законних підстав для бездіяльності щодо митного оформлення транспортних засобів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12.12.2018 позивач уклав договір на перевезення вантажів № 01212 з ТзОВ «Логістік Лайн» щодо надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом. Між сторонами погоджено заявку № ОV-5 від 26.03.2021.

Позивач 25.08.2020 уклав договір на перевезення вантажів № 10818-01 з ПП ЮНІС-ТЕП, 24.03.2021 між сторонами погоджено заявку № DT0558.

Позивачем 30.03.2021 укладено договір міжнародного перевезення вантажів з компанією NUNNER logistics UAB.

На митному посту «Рава Руська» Галицької митниці Держмитслужби 05.04.2021 та 06.04.2021 відмовлено у проведенні митного оформлення вантажу, який перевозився вантажними транспортними засобами перевізника, а саме транспортних засобів марки DAF, реєстраційний номер: НОМЕР_1 ; напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_2 ; марки DAF реєстраційний номер: НОМЕР_3 ; напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_4 ; марки SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_5 , напівпричіп НОМЕР_6 . Усі транспортні засоби було поміщено в статус затриманий.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про санкції» 14.08.2014 № 1644-VII (далі - Закон № 1644-VII), з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Частиною 1 ст. 2 Закон № 1644-VII, визначено, що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.

Статтею 3 Закону № 1644-VII передбачено підстави та принципи застосування санкцій.

Так, підставами для застосування санкцій є:

1) дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод;

2) резолюції Генеральної Асамблеї та Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй;

3) рішення та регламенти Ради Європейського Союзу;

4) факти порушень Загальної декларації прав людини, Статуту Організації Об`єднаних Націй.

2. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.

3. Підставою для застосування санкцій також є вчинення іноземною державою, іноземною юридичною особою, юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземцем, особою без громадянства, а також суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність, дій, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, стосовно іншої іноземної держави, громадян чи юридичних осіб останньої.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1644-VI, видами санкцій згідно з цим Законом є:

1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;

2) обмеження торговельних операцій;

3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;

4) запобігання виведенню капіталів за межі України;

5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

8) заборона користування радіочастотним ресурсом України;

9) обмеження або припинення надання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування;

10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;

12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;

13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;

14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;

15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави;

16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;

18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

19) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;

21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України;

22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;

24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;

25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Згідно до ч. ч. 1, 3, 5, 6 ст. 5 Закону № 1644-VI, пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.

Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених п.1-21, 23-25 ч.1 ст.4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Рішення щодо застосування санкцій повинно містити строк їх застосування, крім випадків застосування санкцій, що призводять до припинення прав, та інших санкцій, які за змістом не можуть застосовуватися тимчасово.

Рішення про внесення змін до санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, за власною ініціативою або на підставі пропозицій органів державної влади, зазначених у частині першій цієї статті.

Аналіз вищенаведених норм права, надає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що законодавством України передбачено підстави, принципи та порядок застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Крім цього, види санкцій, які можуть бути застосовані, не є вичерпними, однак такі повинні відповідати принципам їх застосування, встановленим Законом № 1644-VI.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів» введених в дію Указом Президента України № 266/21 від 24.06.2021 вирішено:

1. Підтримати внесені Службою безпеки України пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

2. Застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до:

1) фізичних осіб згідно з додатком 1;

2) юридичних осіб згідно з додатком 2.

3. Кабінету Міністрів України разом зі Службою безпеки України та Національним банком України забезпечити реалізацію і моніторинг ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), передбачених пунктом 2 цього рішення.

Із змісту додатку 2 до рішення Ради національної безпеки та оборони України від 18.06.2021 вбачається, що до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-Польське підприємство «Равтранс» (відомості згідно з Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України: ідентифікаційний код юридичної особи - 25231628, місцезнаходження юридичної особи - Україна, 80316, Львівська область, Жовківський р-н, м. Рава-Руська, вул. Коновальця, 27), застосовані наступні обмежувальні заходи, а саме:

1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;

2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);

3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);

4) запобігання виведенню капіталів за межі України;

5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;

10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);

11) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;

12) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;

13) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

14) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;

15) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

16) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом

Строк застосування санкцій 3 роки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для відмови щодо не проведення митного оформлення транспортних засобів у спірних правовідносинах, є рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних санкцій спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021.

Частиною 3 ст. 106 Конституції України встановлено, що Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Законом України «Про Раду національної безпеки і оборони України» від 05.03.1998 № 183/98-ВР, який визначає правові засади організації та діяльності Ради національної безпеки і оборони України, її склад, структуру, компетенцію і функції передбачено, що прийняті рішення вводяться в дію указами Президента України, а рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що доказів оскарження в судовому порядку рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних санкцій спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 позивачем до матеріалів справи не надано, отже таке на момент розгляду справи є чинним.

Крім того, Указ Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 також є чинним.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 196 Митного кодексу України, не можуть бути пропущені через митний кордон України: товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або відповідно до закону чи міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; товари (крім товарів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та порядку, встановлених статтями 376 і 378 цього Кодексу), на пропуск яких відповідно до закону потрібні документи державних органів, установ та організацій, уповноважених на їх видачу, - в разі відсутності таких документів; товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.

Отже, за встановлених обставин справи, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач відмовляючи у не проведенні митного оформлення транспортних засобів, фактично реалізовував свої повноваження, які йому наданні Митним кодексом України та на виконання вимог рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 та Указу Президента України від 24.06.2021 № 266/2021, які є чинними та обов`язковими до виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивач перебуває у переліку юридичних осіб, до яких згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021, яке введено в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 застосовано обмежувальні заходи (санкції).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 380/6559/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. С. Затолочний
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 31.03.2022.