Справа № 440/11946/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 09 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/11946/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

представника позивача Дзюбенко В.О.

представника відповідача Чакір В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю"Квант Плюс" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування в повному обсязі рішення Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA 500020/2021/000109/2 від 01 червня 2021 року, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби № UA 500020/2021/00383 від 01 червня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що митниця протиправно ставить йому у вину подання недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів під час їх митного оформлення. ТОВ " КВАНТ ПЛЮС " наполягає на безпідставності винесення контролюючим органом спірних рішень, а відтак вважає, що останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року за клопотанням відповідача замінено первісного відповідача Одеську митницю Держмитслужби на правонаступника - Одеську митницю як відокремлений підрозділ Держмитслужби /а.с.119/.

09 листопада 2021 року та 03 грудня 2022 року судом одержано відзиви контролюючого органа на позов, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару, надано не всі документи, а надані документи містять розбіжності.

Посилаючись на неможливість застосування інших методів визначення митної вартості, митним органом скориговано митну вартість товару позивача із застосуванням резервного методу згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Ухвалою від 12 січня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягав на правомірності прийняття рішення митним органом, зазначивши, що під час митного оформлення ТОВ " КВАНТ ПЛЮС " були надані документи, які містять недостовірну інформацію в числових значеннях складових митної вартості товару. Враховуючи виявлені в ході проведення перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, був застосований резервний метод визначення митної вартості товарів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "КВАНТ ПЛЮС" є юридичною особою приватного права ().

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «КВАНТ ПЛЮС» (покупець) та ZНЕJIАNG ТАІТОNG VALVE СО., LTD). (продавець) було укладено Договір поставки № КР ТА 11 від 10 серпня 2020 року (надалі - Договір № КР ТА 11). відповідно до умов якого Продавець зобов`язаний у відповідності з відповідними специфікаціями до Договору, поставити та передати у власність Покупця обладнання та матеріали (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар/послуги (п. 1.1).

Згідно п. 1.2 Договору № КР ТА 11 асортимент, кількість, ціна і загальна вартість Товару, що являється предметом цього Договору, визначаються в Специфікаціях, які є частиною цього Договору.

На виконання вказаних умов Договору № КР ТА 11 між Сторонами, зокрема, був підписаний Додаток № 3 від 02 грудня 2020 року до Договору № КР 1А 11 від 10 серпня 2020 року.

У зв`язку зі здійсненням поставки товару, обумовленого вищезазначеним Додатком, Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАНТ ПЛЮС» звернулося до Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару.

Так, 31 травня 2021 року Позивачем через декларанта (ТОВ «ВАНВЕЙЛ») до ВМО № 1 м/п «Одеса» було подано електронну митну декларацію № UA 500020/2021/019381 на товар « 1) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду50Ру1,6МПа (шток20х13) з КМЧ - 42 шт.; 2) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду80 Ру1,6МПа (шток20х13)з КМЧ - 25 шт.; 3) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду100 Ру1,6МПа (шток20х13) з КМЧ - 58 шт.; 4) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду200 Ру1,6МПа (шток20х13) з КМЧ - 25 шт.; 5) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду250 Ру1,6МПа (шток20х13) з КМЧ - 6 шт.; 6) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду300 Ру1,6МПа (шток20х13) з КМЧ - 5 шт.; 7) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева стальна 30с41нж, Ду350 Ру1,6МПа (шток20х13) з КМЧ - 2 шт.; 8) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева з ел. приводом, вибухозахищеного виконання 30с949нж, Ду100 Ру16,0МГІа 2 шт.; 9) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева з ел. приводом, вибухозахищеного виконання 30с942нж, Ду50 Ру10.0МПа - 4 шт.; 10) Засувка клинова з висувним шпінделем фланцева з ел. приводом, вибухозахищеного виконання 30с941нж, Ду50 Ру1,6МПа з КМЧ - 2 шт.; 11) Вироби з чорних металів: Фланці - 334 шт.; Болти з шестигранною головкою, з межею міцності на розтягування менш як 800 МПа - 2640 шт.; Гайки з різьбою з внутрішнім діаметром більш як 12 мм - 5280 шт.».

Митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначена Позивачем відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України (надалі - МК України) із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту), тобто Договору № КР 1Л11.

При цьому Позивачем до митної декларації № UA 500020/2021/019381 від 31 травня 2021 року були додані наступні документи:

- Договір поставки № КР ТА 11 від 10 серпня 2020 року;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 02 грудня 2020 року;

- Рахунок-фактура (INVOCE) № ТТV210408 від 08 квітня 2021 року;

- Пакувальний лист (Packing list) № ТТV210408 від 08 квітня 2021 року;

- Лист

- Платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 03 грудня 2020 року;

- Платіжне доручення в іноземній валюті № 7 від 13 квітня 2021 року;

- Коносамент (Bill of lading) № S від 19 квітня 2021року;

- Наряд № 691 від 21 травня 2021 року;

- Сертифікат про походження товару (Certificate оf огіgіn) № 21С330ЗА26О9/0000З від 08 травня 2021 року;

- Сертифікат відповідності (Certificate оf conformity) № UА.ТR. 131.0189-21 від 11 травня 2021 року;

- Договір транспортно-експедиторського обслуговування № 12/03-1 від 12 березня 2021 року;

Рахунок на оплату № 230 від 19 травня 2021 року;

- Довідка про вартість транспортування № 772 від 19 травня 2021 року;

- Договір на митне оформлення № 2105/МБ від 21 травня 2021 року;

- Вагова РК-32749918;

- Технічний паспорт;

- Митна декларація країни відправлення 687814ХР від 08 квітня 2021 року;

Митну вартість товару заявлено позивачем за основним методом, тобто за ціною договору (графа 42 митної декларації).

За результатами перевірки митної декларації відповідач дійшов висновку про необхідність витребування додаткових документів, у зв`язку із чим на адресу позивача надіслав відповідне повідомлення /а.с. 62-63/.

01 червня 2021 року декларантом було заявлено про продовження митного оформлення товару.

01 червня 2021 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби № UA 500020/2021/00383, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з порушенням приписів статей 256 Митного кодексу України /а.с. 23-24/.

01 червня 2021 року контролюючим органом винесено рішення Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA 500020/2021/000109/2, згідно з яким визначено митну вартість за резервним методом, в порядку підпункту "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України /а.с. 20-22/.

Так, у Картці відмови зазначається про відмову у митному оформлені (випуску) товарів з таких причин, зокрема,: «У зв язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) згідно п. 10.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10 серпня 2020 року № КР ТА 11 всі специфікації, зміни та додатки до контракту дійсні, якщо оформлюються у письмовому вигляді та підписуються обома сторонами. У рахунку-фактурі (інвойсі) від 08 квітня 2021року № ТТV 210408 та пакувальному листі від 08 квітні 2021 року б/н відсутні підписи продавця. Також умови поставки, зазначені у рахунку-фактурі (інвойсі) від 08 квітня 2021 року № TTV 210408 відрізняються від умов поставки, зазначених у специфікації до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02 грудня 2020 року N9 додаток №3. 2) У рахунку-фактурі (інвойсі) від 08 квітня 2021 року № TTV 210408 та специфікації до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02 грудня 2020 року додаток № 3 відсутні реквізити та адреса відправника та покупця. 3) У наданому платіжному дорученні від 03 грудня 2020 року №1 не зазначено рахунок-фактуру, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою. 4) згідно з частиною 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на миру територію України. Згідно п.1 розд.2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу ІІІ "Правил...", затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 км маршруту. Надані документи не містять зазначених відомостей, а також в наданій Довідці про транспортно-експедиційні витрати ТОВ "Єврофорвард сервіс" № 772 від 19 травня 2021 року не зазначено умови поставки товару згідно Інкотермс 2010, відповідно до яких товар поставляється на митну територію України, що не дає можливості провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

Не погодившись з правомірністю формування картки відмови № UA 500020/2021/00383 від 01 червня 2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500020/2021/000109/2 від 01 червня 2021 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням та діям суб`єкта владних повноважень, а також відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини, що виникають з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За приписами частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем одночасно із митною декларацією контролюючому органу подано усі необхідні документи, перелік яких визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Згідно з положеннями частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 57 Митного кодексу України врегульовано, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Зважаючи на те, що документи позивача містили всі відомості на підтвердження числових показників складових митної вартості товарів, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні об`єктивні підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак, і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Разом із тим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в зв`язку із чим прийняв спірне рішення про коригування його митної вартості, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару за резервним методом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості дій митного органа, суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачено, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Із системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Надаючи оцінку доводам відповідача, викладеним в «Повідомленні від митниці декларанту», суд зазначає наступне.

Щодо відсутності підписів у рахунку-фактурі (інвойсі) від 08 квітня 2021 року №TTV210408 та пакувальному листі від 08 квітня 2021 року; відмінності умов поставки у специфікації та рахунку-фактурі, суд зазначає наступне.

Так, необхідність проставлення підписів на рахунку-фактурі та пакувальному листі Відповідач обумовлює положеннями п. 10.3 Договору, відповідно до якого будь-які специфікації, зміни та додатки до договору дійсні, якщо вони оформлені в письмовому вигляді та затверджені уповноваженими представниками Сторін.

Проте, інвойс та пакувальний лист за своєю суттю (цільовим призначенням) не являються додатками до Договору.

Інвойс формується продавцем в односторонньому порядку на підставі двостороннього контракту та відповідного додатку до нього, які підписані обома сторонами.

Пакувальний лист також складається саме продавцем та являється супровідним документом до вантажу, де зазначається асортиментний перелік товару, що знаходиться у кожному товарному місці. При цьому пакувальний лист за своїм змістовним навантаженням взагалі не є тим документом, який впливає на визначення/формування митної вартості товару, що поставляється.

Більш того, інвойс від 08 квітня 2021 року № ТТV210408 та пакувальний лист від 08 квітня 2021 року засвідчені відтиском/печаткою підприємства-продавця, що відповідає звичаям діловою обороту Китаю. Наявність печатки свідчить про автентичність та реальність даних документів.

Крім того, суд зазначає, що нормативно затвердженої форми рахунку-фактури та пакувального листа, вимог щодо їх оформлення та заповнення чинним законодавством не передбачено.

До компетенції органів митної служби також не відноситься встановлення правил та порядку заповнення рахунків-фактур, пакувальних листів.

Також суд зазначає, що у листі від 01 березня 2011 року № 11/3-10.10/3339-ЕП Державна митна служба України, здійснюючи аналіз міжнародних рекомендацій, доходить до висновку, що оскільки в міжнародній практиці допускається застосування рахунків (Invoce) без підпису3 особи, рахунки (Invoce), складені нерезидентами, що подаються під час здійснення митного контролю й оформлення товарів, можуть не містити підпису.

Щодо доводів митного органу стосовно того, що умови поставки, зазначені у рахунку-фактурі (інвойсі, від 01 квітня 2021 року № ТТV210408 відрізняються від умов поставки, зазначених у специфікації зовнішньоекономічного договору (контракту) від 02 грудня 2020 року № додаток №3», суд зазначає наступне.

Так, Сторонами Договору від 10 серпня 2020 року № КР ТА 11 було погоджено здійснення поставки товару на умовах FОВ. FОВ «Fгее on Воагd» означає, що продавцем відвантаження товару здійснюється на судно, що оплачене покупцем, при цьому оплата частини доставки до терміналу входить в обов`язок продавця.

Положеннями Доповнення № 3 від 02 грудня 2020 року до Договору від 10 серпня 2020 року №КР ТА 11 визначаються умови поставки товару FОВ Ningbo Сhіnа (згідно «Інкотермс» 2010).

Натомість у рахунку-фактурі (інвойсі) від 08 квітня 2021 року № ТТV210408 вказані умови FОВ Shапghаі рогt.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що поставка з порту Ningbo Сhіnа була попередньо запланована та узгоджена Сторонами під час підписання Доповнення № 3 від 02 грудня 2020 року. Однак, зважаючи на низку факторів, фактично відвантаження товару було здійснено в порту Shапghаі, що й обумовило зазначення саме цього порту в рахунку фактурі. Про транспортування товару з порту Shапghаі свідчить й Коносамент (Віll of lading) № S від 19 квітня 2021 року.

Представник позивача зазначив, що відповідна ситуація жодним чином не вплинула на формування митної вартості. Транспортні витрати до порту покладені на продавця та вже входили до загальної вартості товару, погодженої сторонами (п. 3 Доповнення № 3). Щодо транспортних витрат до порту України, то їх вартість сформована та включена до митної вартості товару саме виходячи з фактичного руху товару з морського торгового порту Шанхай. Китай, до морського торговельного порту Одеса. Україна.

Стосовно доводів митного органу щодо відсутності в рахунку-фактурі (інвойсі) від 08 квітня 2021 року № ТТV210408 та Додатку №3 від 02 грудня 2020 року зовнішньоекономічного договору реквізитів та адреси відправника та покупця, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, доповнення № 3 від 02 грудня 2020 року є невід`ємною частиною Договору КР ТА 11 від 10 серпня 2020 року, про що зазначається в п. 1.2 цього Договору, а тому відсутня необхідність у дублюванні реквізитів.

Щодо інвойсу від 08 квітня 2021 року ТТV210408, то законодавчо не закріплений перелік обов`язкових реквізитів для цього виду документу, а отже зауваження Відповідача про відсутність в рахунку-фактурі реквізитів та адреси відправника та покупця суд вважає необґрунтованими.

Доводи митного органу щодо незазначення в платіжному Дорученні від 03 грудня 2020 року № 1 рахунку-фактури, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою, суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Під час митного оформлення ввезеного товару до митниці були надані платіжні доручення в іноземній валюті № 1 від 03 грудня 2020 року та № 7 від 13 квітня 2021 року, у яких здійснене ідентичне заповнення графи «Призначення платежу», а саме зазначено «За засувки стальні фланцеві згідно контракту № КР ТА 11 від 10.08.20 р. дод. № 3 від 02.12.2020р.».

Так загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами Доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання банками й небанківськими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, яка не втратила чинності після введення в дію Закону України "Про валюту і валютні операції" (далі - банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (надалі - Порядок № 216).

Відповідно до абз. п. 2.1 глави 2 Порядку № 216 платник для здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів з рахунку подає до банку платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах за довільною формою, яке обов`язково має містити такі реквізити: призначення платежу (заповнюється відповідно до вимог пункту 2.2 цієї глави).

Пунктом 2.2 глави 2 передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Отже, суд зазначає, що сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18.

Окрім того, суд вважає небхідним зазначити, що дослідження у сукупності наданих до митниці документів (Договір поставки № КР ТА 11 від 10.08.2020: Доповнення №3 від 02.12.2020; Рахунок-фактура (Іпvоісе) № ТТV210408 від 08.04.2021; платіжні доручення № 1 від 03.12.2020, № 7 від 13.04.2021) дає можливість встановити, що попередня оплата була здійснена Позивачем саме за товар, визначений Договором (Додатком № 3) та рахунком-фактурою.

Зокрема, інвойс від 08 квітня 2021 року № ТТV210408 містить вказівку на реквізити договору поставки, укладеного між ТОВ «КВАНТ ПЛЮС» (покупець) та ZНЕJIАНG ТАІТОNG VALVE GО., LТD. (продавець), та номер конкретного доповнення до нього, а саме «№ КР ТА 11 от 10/08/2020 АРР 3», що дає змогу встановити взаємозв`язок між договором, додатком та інвойсом.

У зв`язку з чим, суд вважає, що незазначення в платіжному дорученні від 03 грудня 2020 року № 1 рахунку-фактури не є підставою для висновків про непідтвердження Позивачем заявленої митної вартості товарів.

Умови і обставини сплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з наданими Позивачем до митного контролю документами, не дають обґрунтованих підстав вважати, що Позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Щодо документів на підтвердження витрат на транспортування, суд зазначає наступне.

На підтвердження відомостей щодо вартості перевезення оцінюваних товарів позивачем були надані Договір транспортно-експедиторського обслуговування № 12/03-1 від 12 березня 2021 року; Рахунок на оплату № 230 від 19 травня 2021 року; Довідка про вартість транспортування № 772 від 19 травня 2021 року.

Довідка про вартість транспортування №772 від 19 травня 2021 року, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, надана з метою підтвердження розрахункової величини транспортних витрат на перевезення товару саме до порту України.

Вказана довідка відображає зміст господарської операції в аспекті сум розрахунків, а отже стосується бухгалтерської операції.

Графа 20 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, не визначає обов`язковий та вичерпний перелік документів, які можуть бути надані для підтвердження вартості транспортування. Використання формулювання "до зазначених документів можуть належати" свідчить про орієнтований характер відповідного списку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові по справі №804/16553/14 від 31.05.2019 «якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати с допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товару ТОВ "КВАНТ ПЛЮС".

Суд зазначає, що відповідач жодним чином ані у своєму відзиві, ані в судовому засіданні не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог, не надавши при цьому належних доказів чи доводів стосовно порушень, які були зазначені вище у повідомленні, які б в свою чергу підтверджували позицію відповідача по даній справі.

У відзиві на позов відповідач посилається на відсутність у поданих до митного оформлення документах (інвойсі тощо) відомостей про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статті 54 Митного кодексу України.

Суд зазначає, що ані в повідомленні від митниці декларанту від 31 травня 2021 року, ані в рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 500020/2021/000109/2 від 01 червня 2021 року не вказується про наявність зауважень щодо питання пакування та його вартості. Тільки на етапі судового оскарження та подання відзиву на позовну заяву було вказано про відповідну обставину, в зв`язку з чим суд не вважає за необхідне надавати оцінку вищезазначеним доводам відповідача.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку про подання позивачем контролюючому органу під час митного оформлення товару за митною декларацією № UA500020/2021/019381 від 31 травня 2021 року всіх необхідних документів для визначення митної вартості товару ТОВ "КВАНТ ПЛЮС " за основним методом.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок щодо доведення правомірності спірних рішень покладено на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, відповідачем таких доказів суду не надано. Натомість, матеріалами справи підтверджено правомірність визначення позивачем митної вартості товарів на підставі основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушив законні інтереси позивача.

Зважаючи на те, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та сформував рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500020/2021/000109/2 від 01 червня 2021 року, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання спірного рішення контролюючого органа протиправним та його скасування.

Надаючи правову оцінку картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення картку відмови № UA 500020/2021/00383 від 01 червня 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом; відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500020/2021/00383 від 01 червня 2021 року мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № UA 500020/2021/000109/2 від 01 червня 2021 року, неправомірність винесення якого знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

За викладених обставин спірна картка відмови визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (вул. Конституції, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000109/2 від 01 червня 2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00383 від 01 червня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (вул. Конституції, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повне рішення складено 28 березня 2022 року.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова