Справа № 308/890/20
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/890/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2022 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Бенца К.К.
при секретарі - Курбатова Д.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву представника позивача ОСОБА_1 - Фекийшгазі К.С. про компенсацію понесених витрат, в порядку ст. 132 КАС України, пов`язаних з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року та закриття провадження по справі,-
Представник позивача ОСОБА_1 - Фекийшгазі К.С. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду засобами поштового зв`язку із заявою про компенсацію понесених витрат на правничу допомогу, в порядку ст. 132 КАС України, пов`язаних з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року та закриття провадження по справі, мотивуючи її тим, що рішенням суду від 16 грудня 2021 року змінений адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року та закриття провадження по справі - було задоволено. Звертаючись з позовом до суду представником позивача ОСОБА_1 - Фекийшгазі К.С. зазначено, що позивачем будуть понесені витрати на правничу допомогу, розрахунок яких буде надано у відповідності до ст.ст.134, 139 КАС України.
08.09.2021 року позивачем ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про надання 5-денного строку після ухвалення рішення суду для подання доказів витрат, які має сплатити позивач у зв`язку з розглядом даної справи.
29.12.2021 року від представника позивача Фекийшгазі К.С. засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Учасники справи у судове засідання не з`явились.
Від позивача надійшла заява про розгляд заяви про стягнення витрат на правову допомогу без участі позивача. Крім того від позивача ОСОБА_1 на електронну адресу суду надійшли заперечення написьмові пояснення представника відповідача на заяву про стягнення витрат на правову допомогу. Позивач вказує на те, що належною процесуальною формою заяви яка дозволяє розглянути питання щодо не співмірності витрат на правову допомогу є клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, проте відповідач звернувся до суду із письмовими поясненнями. Вважає, що мотивація пояснень відповідача про недоведеність оплати позивачем витрат на правову допомогу не заслуговує на увагу оскільки така доведена поданим актом приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг. Крім того вказує на те, що жодними нормами процесуального чи спеціального законодавства не обмежено право особи, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, користуватися професійною правовою допомогою іншого адвоката. Більше того ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачає можливості здійснення адвокатом адвокатської діяльності з використанням прав адвоката в інтересах самого себе.
Від представника відповідача Котубей О.В. надійшли письмові пояснення на заяву адвоката Фекийшгазі К.С. який є представником ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу. Вказує на те, що дана справа розглядалася за правила спрощеного позовного провадження і позивач був зобов`язаний подати вказане клопотання до першого судового засідання. Зазначає, що до клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу не долучено жодних доказів, що підтверджують оплату заявленої суми, оскільки платником за послуги про надання правової допомоги зазначений ОСОБА_2 , а не позивач. Крім того просить врахувати той факт, що позивач є діючим адвокатом та здійснює свою діяльність у складі адвокатського об`єднання «Ініціаліст», при цьому керівником вказаного об`єднання є адвокат Фекийшгазі К.С.
Згідно з приписами ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути питання щодо ухвалення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши матеріали долучені до клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Як встановлено, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.12.2021 року змінений адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року та закриття провадження по справі - задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача у справі був адвокат Фекийшгазі К.С., який діяв на підставі ордеру серії АО №1005421 та договору про надання правової допомоги №105/АО від 20.01.2020 року.
За надання правової допомоги за цим договором , замовник зобов`язується сплатити вартість правової допомоги в розмірі 3000,00 грн . Умовами договору передбачено, що для оплати вартості правової допомоги Обєднання після завершення розгляду справи судом надає клієнту рахунок- фактуру. Умовами договору погоджено оплату наданих адвокатом послуг впродовж 30 днів після винесення судом рішення. ( п. 2.5 договору)
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав : Акт приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг від 20.12.2021 року, згідно якого витрати ОСОБА_1 на отримання професійної правничої допомоги, пов`язані із розглядом вищезазначеної справи складають 3000,00 грн., згідно рахунку №105/АО від 20.12.2021 року витрати ОСОБА_1 на отримання професійної правничої допомоги складають 3000,00 грн. Крім того позивачем долучено звіт про надання адвокатським об`єднанням «Ініціаліс» правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №105/АО від 20.01.2020 року.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правовоїдопомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
В межах розгляду даної справи представником позивача було здійснено представництво та надано інші види правової допомоги (складання процесуальних документів (позову), підготовка адвокатського запиту, проведення огляду ділянки).
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Визначаючись щодо обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має надати оцінку обґрунтованості розміру заявлених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу в контексті пропорційності їх складності правовому супроводу справи та враховуючи зміст та обсяг наданих послуг.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки належить сплатити.
Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати випливає також із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, у рішенні по справі "Бєлоусов проти України" (Заява №4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: "... хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними" (див. вищезазначене рішення у справі "Савін проти України" (Savin v. Ukraine), п. 97)".
З огляду на наведене суд не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність доказів оплати вказаних послуг , а відтак у суду відсутні правові підстави про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, через відсутність доказів оплати вказаних послуг, оскільки вказане не буде узгоджуватися з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.
Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що Сочка В.І. являється діючим адвокатом і може самостійно представляти свої інтереси у суді, оскільки укладення договору про надання правничої допомоги з іншим адвокатом є його правом та не порушує норми чинного законодавства особи, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, користуватися професійною правовою допомогою іншого адвоката. Крім того суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що позивачем не долучено жодних доказів, що підтверджують оплату заявленої суми, оскільки платником вказаний ОСОБА_2 не заслуховують на увагу з огляду на те, що представником позивача додано рахунок на отримання професійної правничої допомоги у Адвокатському об`єднанні «Ініціаліс» у розмірі 3000,00 грн. за оплату відповідно до Договору про надання правової допомоги №105/АО від 20.01.2020 року, який був укладений між позивачем та адвокатом Фекийшгазі К.С., копія якого міститься в матеріалах справи.
Разом з тим, вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.
Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
При цьому судом, враховано, незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах,спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 3000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити в загальному розмірі 2000,00 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, з огляду на що, заява позивача підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 252, 255 КАС України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Фекийшгазі К.С. про компенсацію понесених витрат, в порядку ст. 132 КАС України, пов`язаних з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року та закриття провадження по справі - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі №308/890/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1997107 від 19.01.2020 року та закриття провадження по справі.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту судового рішення - 24.02.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца