Справа № 161/2022/22
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2022/22
Провадження № 2-а/161/119/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2022 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень. З наведених підстав просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 12 листопада 2021 року серії ВМ №00001064.

Відповідач у строк встановлений судом відзиву на позову не подав.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на вищевикладене, а також відсутність від сторін клопотань про розгляд справи у судовому засіданні, суд здійснює розгляд у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 листопада 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00001064, в якій встановлено, що 12 листопада 2021 року о 10 год. 48 хв. на автодорозі P-03 Північно-східний обхід м. Києва, 19 км + 543 м., транспортний засіб VOLVO FH 13.400, НОМЕР_1 , допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме загальної маси транспортного засобу на 13,9 % (10,645 тон), а навантаження на строєні осіб транспортного засобу 24,8 % (10,704 тон). НА підставі вищевикладене, ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 грн (а.с.11).

Позивач стверджує, що дізнався про оскаржуване рішення 01 лютого 2022 року. Оскільки інших доказів вручення позивачу оскаржуваного рішення відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, що десятиденний строк звернення до суду, який передбачений ч.2 ст.286 КАС України в даному випадку не пропущений, а клопотання позивача про його поновлення є зайвим.

Надаючи свою правову оцінку оскаржуваному рішенню відповідача по суті, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вказаних положень процесуального закону відповідач не дотримався, оскільки у строк встановлений судом, який був розумним та достатнім для підготовки своєї позиції стосовно позову, як відзиву, так і доказів правомірність оскаржуваного рішення суду не надав.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-

тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В свою чергу, частиною першою статті 14-3 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

В даному випадку, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивачу кваліфіковане, в тому числі, перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу VOLVO FH 13.400, НОМЕР_1 , хоча згідно публічно доступних відомостей про цей транспортний засіб, він є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е, у якого не передбачається наявність строєних осей (а.с.13).

Фактично зі змісту постанови слідує, що можливе правопорушення стосується не сідлового тягача, а саме напівпричепа Weightlifter 3STD-41099, НОМЕР_2 , який рухався разом з тягачем у складі транспортного составу (автопоїзду), і саме він має три осі (а.с.14).

При цьому в оскаржуваній постанові не наведено, що позивачу кваліфікується рух з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм саме стосовно напівпричіпу Weightlifter 3STD-41099, НОМЕР_2 , або відповідного транспортного составу (автопоїзду) у вигляді сідлового тягача та напівпричепу.

Буквальний зміст фабули оскаржуваної постанови означає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення навантаження на строєну вісь транспортним засобом, який такої осі мати не може, що свідчить про очевидну взаємосуперечність оскаржуваного рішення та його протиправність.

Оцінювати подальші доводи позивача про протиправність оскаржуваного рішення суд не вбачає за необхідним, оскільки встановлена взаємосуперечність прийнятого відповідачем рішення унеможливлює подальший аналіз наявності всього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки викладений у фабулі оскаржуваного рішення зміст кваліфікованого позивачу правопорушення є взаємосуперечним, зокрема через зазначення про перевищення навантаження на строєну вісь транспортним засобом, який такої осі мати не може, але такий недолік можливо виправити в ході нового розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), а позовні вимоги задовольнити частково.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.139 КАС України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 240,50 грн,, який складається із 496,20 грн. ставки судового збору за подання позову, а також 744,30 грн. ставки судового збору за заяву про забезпечення позову, яка була задоволена судом. Решта суми судового збору є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу судом за його заявою в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.139, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 12 листопада 2021 року серії ВМ №00001064, а справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП - надіслати на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок гривень п`ятдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачем у справі є Державна служба України з безпеки на транспорті, м. Київ, пр. Перемоги, буд.14, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк