Справа № 120/13409/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 березня 2022 р. Справа № 120/13409/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративними позовами до Агрономічної сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтованы протиправністю прийнятих рішень 14 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 22.09.2021 року № № 913, 928, якими відмовлено позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Підставами для відмови слугувало посилання сільської ради на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17.

Позивачі вважають рішення протиправними, оскільки відповідачем порушено ст. 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації, а тому з метою захисту своїх прав звернулися з цими адміністративними позовами до суду.

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі за № 128/2833/17 Агрономічній сільській раді заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, до яких належать, зокрема, земельні ділянки, які позивачі бажають отримати у власність. Відповідач вважає, що прийняття позитивного для позивачів рішення призведе до недотримання заборони встановленої ухвалою від 03.04.2018 року та стане прямим порушенням принципу обов`язковості судових рішень.

Позивачами надано відповідь на відзив, яка за своєю суттю відповідає змісту позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачі звернулись до Агрономічної сільської ради із клопотаннями про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, для садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, які межують із ділянками кадастровий номер :01:004:1641 та :01:004:1654 з метою подальшої передачі їх у власність, якы розташовані на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішеннями 14 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 22.09.2021 року № № 913, 928, з посиланням на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17, відмовлено в наданні відповідних дозволів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Cуб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17, від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17, від 28.01.2020 року у справі № 2240/2962/18 та від 28.02.2020 року у справі № 806/3304/18.

Як свідчать матеріали справи, оскаржені рішення Агрономічної сільської ради прийняті 22.09.2021 року.

На день їх прийняття ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17 була чинною.

Відповідно до даного судового рішення встановлено заборону Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили приймати рішення та вчиняти будь-які інші можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам 474,6783 га земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, які передані університету від ДП "Агрономічне", як правонаступнику державного підприємства "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України".

Отже, надаючи правову оцінку відповідним рішенням відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів ч. 1 ст. 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 КАС України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Отже, заходи забезпечення позову встановлюються тимчасово з метою уникнення негативних наслідків та порушення прав заінтересованих осіб.

З наявного в матеріалах копії витягів із Генерального плану села Агрономічне встановлено, що бажані для позивачів земельні ділянки (межують із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:004:1641 та :01:004:1654), входять до земель щодо яких відповідачу заборонено приймати рішення та вчиняти будь-які можливі юридичні дії щодо розпорядження, відчуження та передачі у приватну власність громадянам, згідно ухвали Вінницького окружного адміністративного суду про забезпечення позову від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 129, 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість судового рішення є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Беручи до уваги обов`язковість виконання судового рішення у справі № 128/2833/17, суд вважає обґрунтованими та правомірними мотиви відмови відповідача.

Між тим, до моменту скасування заходів забезпечення позову, навіть після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивачі будуть позбавлені можливості безпосередньо отримати у власність ці земельні ділянки, тобто їх очікування та затрати будуть невиправданими, зважаючи на існування відповідної судової заборони до моменту її скасування у встановленому законом порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 19.05.2021 року у справі № 806/2580/17, від 07.10.2020 року у справі № 240/6035/18, обставини якої є подібними.

Крім того, відповідної правової позиції дотримується також Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 22.03.2021 року у справі № 120/4695/20-а, від 12.10.2021 року у справі № 120/463/21-а, від 03.11.2021 року у справі № 120/4195/20-а, від 13.01.2022 року у справі № 120/8629/21, де досліджувалися ідентичні питання.

Зазначене спростовує доводи позивачів про те, що наявність ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 128/2833/17 не може бути перешкодою для отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Стосовно посилань позивачів, що бажані для них земельні ділянки є не сформованими, а тому на них не може бути накладено арешт, то суд вважає їх безпідставними, оскільки із наданого відповідачем витягу з Генерального плану населеного пункту встановлено, що такі входять до загального масиву земель сільськогосподарського призначення, на які поширюється встановлена судовим рішенням у справі № 128/2833/17 заборона відповідачу вчиняти відповідні дії.

Щодо обґрунтування заявлених позовних вимог на підставі доводів про порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень внаслідок неоприлюднення висновків і рекомендацій постійної комісії, протоколу її засідання, порядку денного сесії ради, результатів поіменного голосування за результатами розгляду рішень, а також самих рішень.

Системний аналіз приписів ч. 10 ст. 47, ч. 11 ст. 59 Закону України "про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" свідчить про обов`язок розпорядників інформації, до яких належить і Агрономічна сільська рада, оприлюднювати інформацію про свою діяльність, а саме результати поіменного голосування; висновки і рекомендації постійних комісій, протоколи засідань постійних комісій; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також проекти актів органів місцевого самоврядування (крім деяких виключень).

Водночас, з наданням належним та допустимих доказів, відповідач доводів позивача в цій частині не спростував.

Поряд з цим, суд враховує, що в силу вимог статей 23, 24 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до суду.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема, як неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону, надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Таким чином, законом чітко передбачено підстави та способи захисту права на доступ до публічної інформації, а також можливість притягнення до відповідальності розпорядника інформації та його посадових і службових осіб за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Втім, порушення норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" на які посилається позивач, не можуть кваліфікуватися як достатні самостійні підстави для скасування оскаржуваного рішення, яке по суті є правильним та не суперечить вимогам чинного земельного законодавства.

Отже, перевірши доводи учасників справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень від 22.09.2021 року № № 913 та 928, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович