Справа № 463/14273/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 463/14273/21 пров. № А/857/1228/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 20 грудня 2021 року (суддя Яворський С.Й., ухвалене в м. Львові) у справі № 463/14273/21 за адміністративним позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 про затримання іноземця до завершення процедури розгляду заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні ,-

ВСТАНОВИВ:

7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України звернувся в суд з даним адміністративним позовом, та просив затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , до завершення процедури розгляду заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 20 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено. Затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , до завершення процедури розгляду заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше ніж на 06 місяців, починаючи з моменту проголошення рішення з 20.12.2021 року до 20.06.2022 року включно.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що в порушення норм закону, пояснення апелянта, що мають суттєве значення для з`ясування всіх обставин справи, про те, що він не здійснював спроби незаконного перетину державного кордону України, не порушував законодавства України і був затриманий в готелі «RAWА, що знаходиться в 10 кілометрах від кордону не були належним чином досліджені та проаналізовані судом першої інстанції. Також зазначає, що копія протоколу про адміністративне затримання від 15.12.2021 року, копія протоколу про адміністративне правопорушення, копія рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення та копію рішення Личаківського районного суду м. Львова не було вручено апелянту, а фактичний доступ до деяких документів щодо його справи апелянт отримав тільки 29 грудня 2021 року знаходячись в Чернігівському ПТПІ після отримання юридичної консультації у адвоката.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Протокольною ухвалою суду від 24.03.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи відповідач- громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в складі групи осіб, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску, на напрямку 649 прикордонного знаку, на відстані 1500 метрів від державного кордону, територія Рава-Руської об`єднаної територіальної громади, Львівського району Львівської області, внаслідок чого о 10 год. 50 хв. 15.12.2021 року був затриманий прикордонним нарядом "Група реагування" від відділу прикордонної служби Рава-Руська 7 прикордонного загону.

Факт вчинення громадянином Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 15.12.2021 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей та документів від 15.12.2021 року.

На підставі протоколу про адміністративне затримання від 15.12.2021 року відповідача поміщено у спеціальне приміщення ВПС Нісмичі.

В подальшому, постановою Жовківського районного суду Львівської області від 17.12.2021 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач документований довідкою про звернення за захистом в Україні №012594, виданою 16.08.2021 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (термін дії продовжено до 16.03.2022 року), що підтверджується даною довідкою та відповіддю ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, спроба незаконного перетину ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу підтверджують підставність позову, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній, може повторити спробу незаконного перетину державного кордону.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини третьої статті 3 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно із ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлена свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п. 113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Чахал проти Великобританії заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

Згідно матеріалів справи, відповідач був затриманий при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща.

Доводи апелянта про те, що він не здійснював спроби незаконного перетину державного кордону України, не порушував законодавства України і був затриманий в готелі «RAWА, апеляційний суд відхиляє, оскільки протоколом про адміністративне правопорушення від 15.12.2021 підтверджено факт вчинення відповідачем правопорушення.

Також постановою Жовківського районного суду Львівської області від 17.12.2021 року, громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Слід зазначити, що відповідач до вчинення правопорушення звернувся до міграційної служби із заявою про надання йому статусу біженця і він мав права перебувати на території України до вирішення зазначеного питання.

Разом з тим, відповідач вчинив спробу незаконного перетину державного кордону в складі групи осіб, тобто порушення законодавства України, з прикордонних питань, отже є підстави для його затримання до вирішення питання щодо надання йому статусу біженця і наявності чи відсутності правових підстав для примусового повернення до країни походження.

Таким чином, судом першої інстанції правильно задоволено позов на підставі ч. 2 ст. 289 КАС України, якою передбачено саме затримання особи до вирішення питання щодо надання чи відмови у наданні статусу біженця.

Щодо порушення права відповідача на присутність перекладача, колегія суддів зазначає, що відповідно до змісту протоколу від 15.12.2021 про адміністративне правопорушення, відповідачу роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також право та можливість отримання правової допомоги. При цьому, в протоколі зазначено перекладача- ОСОБА_2 яка також брала участь у розгляді справи в суді першої інстанції та складала присягу перекладача і попереджена судом про відповідальність за завідомо неправдивий переклад, а відтак дане твердження апеляційний суд відхиляє.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись статтями 289, 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м.Львова від 20 грудня 2021 року у справі №463/14273/21без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 29.03.2022