Справа № 120/8607/21-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/8607/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

25 березня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- визнати протиправними дії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, як правонавступника ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо заниження грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого на підставі довідки Вінницького обласного військового комісаріату ХЛ 55597 із урахуванням посадового окладу в розмірі 5360 грн. 00 коп. (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1140 грн., тарифний розряд за посадою "26");

- зобов`язати Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2018 року, що враховується для перерахунку пенсії із урахуванням посадового окладу ОСОБА_1 в розмірі 6 907, 04 грн. (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1360 грн., тарифний розряд за посадою "37", тарифний коефіцієнт "3,92"), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 та згідно з додатками №23, №24 наказу Міністерства оборони України №90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного вирішення справи.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперативного чергового командного пункту Військової частини №35564 43 Ракетної армії.

Наказом № 183 від 18.09.1998 року позивач був звільнений з військової служби у запас з посади оперативного чергового командного пункту військової частини № 35564 43 Ракетної армії у військовому звані «підполковник» за пунктом 65, підпунктом «в» (за станом здоров`я). На день звільнення зі служби із Збройних сил «ракетні війська стратегічного призначення (РВСП)», вислуга складає 21 календарних років, що підтверджується витягом з наказу (а.с. 14).

Починаючи з 03.11.1998 року позивач перебуває на обліку як військовий пенсіонер та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262- XII (далі - Закон № 2262- XII).

У зв`язку з прийняттям постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 Вінницький обласний військовий комісаріат виготовив та направив до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 № ХЛ55579 від 22.03.2018 року, що не заперечується відповідачем.

За змістом даної довідки позивачу визначено розмір грошового забезпечення, який склав: посадовий оклад - 5360,00 грн., оклад за військове звання - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%)- 3046,500 грн. Всього - 9816, 50 грн.

На письмове звернення до Вінницького ОТЦК та СП (Вінницького ОВК) з вимогою виготовити та направити нову довідку до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області станом на 01.01.2018 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії із урахуванням посадового окладу ОСОБА_1 в розмірі 6 904,04 грн. (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1360 грн., тарифний розряд за посадою - «37», тарифний коефіцієнт - «3,92»), позивач отримав відмову.

Позивач вважаючи, що відповідачем не вірно визначено розмір посадового окладу, відповідно і суму грошового забезпечення, оскільки невірно визначено співвідношення розміру посадового окладу, тарифний розряд та тарифний коефіцієнт, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених вимог та відповідно наявності підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. за № 103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.

Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України Наказом Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 р. "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1 - 22 до цього наказу, а також співвідношення встановлених до 01.03.2018 окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України та осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 23, 24 до цього наказу.

Так, відповідно до Схеми співвідношення встановлених до 01.03.2018 окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України та осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, яка є Додатком 24 до Наказу №90 від 01.03.2018 р., посадовий оклад, встановлений (обчислений) до 01.03.2018 в розмірі 1350 - 1379 грн. відповідає тарифному розряду "37", що встановлюються з 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Згідно із тарифною сіткою розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, яка є Додатком 1 до Постанови від 30.08.2017 за №704, тарифному розряду "37" відповідає тарифний коефіцієнт "3,92".

В свою чергу, як встановлено з матеріалів справи, позивач був звільнений з військової служби наказом заступника Міністра оборони України - Командувача 43 Ракетної Армії від 14.09.1998 № 037 з посади оперативного чергового командного пункту військової частини 35564 (а.с. 14).

Відповідно до витягу з наказу від 18.09.1998 за №183 позивача виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 02.11.1998.

На дату призначення пенсії, його посадовий оклад відповідав розміру 1360 грн, а коефіцієнт - "13.1".

З 01.01.2008 року у зв`язку з прийняттям Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідав посадовому окладу - 1360 грн., відповідно до схеми зазначеної в додатках до постанови КМУ № 1294, що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с. 20, 21).

Відтак, посадовий оклад позивача встановлений до 01.03.2018 в розмірі 1360 грн., виходячи із співвідношення розміру згідно з додатками №23, №24 наказу МО України №90 відповідає тарифному розряду "37", а тарифний коефіцієнт відповідає "3,92" згідно додатку №1 до постанови КМУ №704.

Проте, Вінницьким обласним військовим комісаріатом виготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області довідку про розмір грошового забезпечення позивача, згідно якої його посадовий оклад становить 5360 грн., що відповідає тарифному розряду "26".

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт відзначає, що відповідно до Примітки 2 Додатку 24 до Наказу №90 від 01.03.2018 тарифні розряди за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, визначені за цією Схемою, не можуть перевищувати відповідних тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України відповідних органів військового управління, встановлених в додатках 1 - 22 за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Окрім того, на переконання апелянта, оскільки тарифні розряди за посадами штабу армії, яку обіймав позивач, постановою КМУ №704 від 30.08.2017 року та додатками 1-22 до Наказу від 01.03.2018 року №90 не визначені, відтак, тарифний розряд і, відповідно, розмір посадового окладу визначався згідно із додатком 24 до Наказу №90 від 01.03.2018 року, та з врахуванням вимог Алгоритму, зокрема, відповідності рівня військової частини.

Судова колегія відзначає, що вказані доводи були також наведені відповідачем і у відзиві на позовну заяву та розглянуті судом першої інстанції.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відхилення вказаних доводів, оскільки пунктом 5 Алгоритму визначено, якщо назва військової частини не відповідає назві схем (додатки 1-22 до Наказу №90, додаток 2 до вказівки 612), застосовується схема співвідношення встановлених до 01.03.2018 розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України (додаток 24 до Наказу №90, додаток 3 до вказівки 612).

Отже, Алгоритмом, на який посилається апелянт, чітко визначено, що у разі якщо назва військової частини не відповідає назвам, наявним у додатках 1-22 до Наказу №90 від 01.03.2018, то застосовується схема співвідношення встановлених до 01.03.2018 р. розмірів посадових окладів до тарифних розрядів, згідно з додатком 24 до Наказу №90 від 01.03.2018.

В період до 01.03.2018 позивач отримував пенсію розраховану виходячи із розміру посадового окладу 1360,00 грн., при цьому, назва військової частини із якої був звільнений позивач не відповідає жодній із схем відображених у додатках 1-22 до Наказу №90 від 01.03.2018.

Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 у справі № 120/4578/18-а вже надавав оцінку подібним правовідносинам та дійшов висновку про те, що Алгоритмом, чітко визначено, що у разі, якщо назва військової частини не відповідає назвам, наявним у Додатках 1-22 до Наказу від 01.03.2018 №90, то застосовується схема співвідношення встановлених до 01.03.2018 року розмірів посадових окладів до тарифних розрядів, згідно з Додатком 24 до Наказу від 01.03.2018 №90.

Окрім того, як встановлено зі змісту роз`яснень, наданих Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України, від 03.07.2018 №322/1/2740 вбачається, що у Збройних Силах України немає нормативно-правових актів, які визначають критерії що порівнюють органи військового управління та інші нетипові штатні структури, а також посади в них. Без прямих аналогів ототожнення (взвод до взводу, рота до роти, батальйон до батальйону в межах одного роду військ (сил), виду Збройних Сил України) пенсійний орган не може порівнювати управління 43 ракетної армії (місце служби позивача) з іншими органами військового управління.

Аналогічні висновки за подібних правовідносин зроблено Верховним Судом у постанові від 14 вересня 2021 року по справі № 120/564/19-а.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправними дії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, як правонавступника Вінницького обласного військового комісаріату, щодо заниження грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого на підставі довідки Вінницького обласного військового комісаріату ХЛ 55597 із урахуванням посадового окладу в розмірі 5360 грн. 00 коп. (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1140 грн., тарифний розряд за посадою "26") та зобов`язання відповідача виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2018 року, що враховується для перерахунку пенсії із урахуванням посадового окладу ОСОБА_1 в розмірі 6 907, 04 грн. (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1360 грн., тарифний розряд за посадою "37", тарифний коефіцієнт "3,92"), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 та згідно з додатками №23, №24 наказу Міністерства оборони України №90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України".

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.