Справа № 597/191/22
Суддя: Шевчук В. М.
Дата ухвалення: 2022-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 597/191/22
Провадження № 2-а/597/9/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2022 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

у складі: судді Шевчук В.М.

за участю секретаря судового засідання Николайчук З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому вказує, що постановою серії ЕАО №5333625 від 19.02.2022 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що 19.02.2022 року о 12 годині 15 хвилин винесено постанову серії ЕАО №5333625 та накладено на нього адміністративне стягнення за те, що він 19.02.2022 року о 12 годині 15 хвилин на дорозі М19 468км, керуючи транспортним засобом LEXUS IS 220D № НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год.,чим порушив вимоги п.12.4 ПДР- порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена щвидкість не більше 50 км/год.).

З виненесеною постановою позивач не погоджується через те, що вищевказана постанова є незаконною, винесеною з порушенням його прав та чинного законодавства України, з відсутністю жодного належного доказу та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки правопорушення, у якому його звинуватив інспектор поліції, не здійснював та нічого не порушував. Крім того, у постанові відсутня інформація про обладнання, яким зафіксоване його правопорушення, з чого випливає, що інспектор міг зафіксувати його правопорушення на око чи на якийсь прилад, який не є сертифікований в Україні, чим спотворив швидкість, з якою рухався автомобіль. Також позивач вважає, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження перебування його транспортного засобу в межах дії дорожнього знаку 5.70 та 5.45, а зроблений поліцейським на місці події відеозапис нагрудної відеокамери не відображажє відомостей вчиненого правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, тому не може вважатись належним та допустимим доказом порушення ПДР, а саме: не вбачається, що в момент фіксування швидкості лазерним вимірювачем швидкості, зі слів інспектора -Trucam, транспортний засіб перебував в межах дії дорожнього знаку 5.45.Початок населеного пункту чи 5.70 Фото-відео фіксація порушень правил дорожнього руху, оскільки жодним чином не зафіксовано наявність та розташування дорожнього знака, який вказував би на початок населеного пункту. В постанові зовсім не зазначено, в якому саме населеному пункті він порушив ПДР, натомість зазначено Чернівецька, Кіцманський, дорога М19,468км. Також позивач зазначає, що швидкість, яка зафіксована поліцейським за допомогою спеціального приладу, належить не його автомобілю, оскільки під час вимірювання швидкості руху автомобілів поліцейська тримала спеціальний пристрій в руках, чим не могла забезпечити точності вимірювання швидкості, тому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови на місці його вчинення працівником поліції здійснено порушення фіксації швидкісного режиму. Враховуючи викладене, вина позивача у вчиненні правопорушення недоведена належним чином, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5333625 від 19.02.2022 року. Також у позовній заяві позивач просить відшкодувати йому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та міце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 25.02.2022 року надавався строк для подання відповідачем відзиву на позов. Однак, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов та будь-яких доказів в заперечення позову не подав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, всебічно перевіривши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5333625 від 19.02.2022 року ОСОБА_1 19.02.2022 року о 12 годині 15 хвилин на дорозі М19 468км, керуючи транспортним засобом LEXUS IS 220D № НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год.,чим порушив вимоги п.12.4 ПДР- порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена щвидкість не більше 50км/год.), за що наступає відповідальність, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Однак, у постанові відсутні будь-які докази, які б стверджували вину позивача, оскільки особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене фактичними даними: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження та іншими документами.

Так, пунктом 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи викладені у позовній заяві письмові пояснення позивача та відсутність належних та достовірних доказів вини позивача, суд позбавлений можливості належним чином встановити, що місце вчинення правопорушення дійсно відповідає, вказаному у оскаржуваній постанові (Чернівецька, Кіцманський, дорога М19,468 км), а як наслідок констатувати не тільки факт перевищення швидкості руху, а і порушення швидкісного режиму саме в зоні дії дорожнього знаку «5.45» - населений пункт, як це передбачено п.12.4 ПДР України. При цьому контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст.40 Закону України Про Національну поліцію, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Однак, відповідач не надав суду доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР. Окрім того, за положеннями ст.40 Закону України Про Національну поліцію поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладені положення ст.40 Закону України Про Національну поліцію № 580-VІІІ при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 названого Закону.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Окрім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його не доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У зв`язку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує положення ч.1 ст.139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, і вважає необхідним відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 496 гривень 20 копійок, які підтверджені квитанцією №5 від 22.02.2022 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7, ст.132-1, ст.ст.245, 251, 252, 258, 268, 279, 279, 280, 283, 285 Кодексу україни про адміністративні правопорушення, ст.ст.72-77,245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5333625 від 19.02.2022 року, задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАО №5333625 від 19.02.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 340 гривень штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області м.Чернівці вул.Заводська 22, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня складення судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.03.2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, код ЄДРПОУ 40109079, місце знаходження м.Чернівці вул.Заводська 22.

Суддя Валентина ШЕВЧУК