Справа № 460/12787/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2022 року м. Рівне №460/12787/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), за змістом якого просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком при її призначенні вперше з 01 березня 2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01 березня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за віком, яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена вперше, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, та із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки (6188,89грн), із застосування коефіцієнта її збільшенням на 1,11 (з 01.05.2020) та на 1,11 (з 01.03.2021) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримувала пенсію, яка призначена їй починаючи із 22.02.2011 відповідно до Закону України «Про державну службу», маючи одночасне право на пенсію державного службовця та на пенсію за віком, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Із 01.03.2019 відповідач автоматизованим способом призначив позивачу загальну пенсію за віком, не повідомивши про таке призначення жодним чином. Позивач вважає, що її пенсія за віком із 01.03.2019 повинна була обчислюватися із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки така пенсія за віком була призначена їй вперше. На заяву позивача від 29.07.2021 з проханням здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії, - 2016-2018), відповідач відмовив у такому перерахунку, зазначивши, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що стало підставою для її звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою суду від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування заперечень вказано, що ОСОБА_1 з 22.02.2011 отримувала пенсію за віком, обраховану згідно з нормами Закону України «Про державну службу». З 01.03.2019 позивача автоматизованим способом було переведено не пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При переведенні з одного виду пенсії на інший відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії за 2014-2016 роки з підвищенням відповідного коефіцієнта на 1,17 з 01.03.2019, на 1.11 з 01.05.2020 та на 1.11 з 01.03.2021. Відповідач вважає, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки, застосовується виключно при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати. Враховуючи той факт, що позивач починаючи з 2009 року стала учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за віком, яка є різновидом пенсії за віком у розумінні Закону України «Про державну службу», підстави для здійснення первинного призначення пенсії за віком у 2019 році за нормами ч.1, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.02.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та до 01.03.2019 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII як державний службовець Національного банку України.

Зазначені обставини визнаються сторонами, а тому в силу вимог ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.

01.03.2019 відповідачем автоматизованим способом призначено ОСОБА_1 пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до проведеного Пенсійним органом розрахунку пенсії за віком основний розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено виходячи із середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки (3764,40грн), що збільшена на коефіцієнти 1,17 - з 01.03.2019. Розмір такої середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії згодом перерахований із його збільшенням на 1,11 - з 01.05.2020 та 1,11 - з 01.03.2021.

Зазначені обставини не заперечуються відповідачем за змістом відзиву на позовну заяву.

29.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про здійснення із 01.03.2019 перерахунку її пенсії за віком із застосуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії 2016-2018 роки) (а.а.с.10-11).

Листом від 30.08.2021 №8218-7601/Т-02/8-1700/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача про те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відтак, підстави для обчислення розміру пенсійної виплати позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2016-2018 роки відсутні (а.а.с.12-14).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо обчислення розміру її пенсії за віком, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії державного службовця, далі - Закон №3723-ХІІ) встановлювала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Зі змісту наведених норм слідує, що призначення позивачу пенсії за нормами Закону №3723-XII не регулюються Законом №1058-IV, а пенсія державного службовця є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи пенсію згідно із Законом №3723-XII, позивач не користувалася жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-IV.

Отже, призначення позивачеві пенсії за віком з 01.03.2019 відповідно до Закону №1058-IV є призначенням пенсії вперше.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У свою чергу, частиною першою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

У силу вимог частини другої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Таким чином, у випадку призначення пенсії за іншим законом, має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

За правилами пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пунктів 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

У зв`язку з перевищенням розміру пенсії за віком позивача, яка обчислена відповідно до Закону №1058-IV, над пенсією державного службовця, що виплачувалася відповідно до Закону №3723-XII, відповідач автоматично з 01.03.2019 призначив ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням положень Закону №1058-IV.

Сторонами не надано, а судом не здобуто будь-яких належних і допустимих доказів про те, що відповідач повідомив позивача про переведення її з 01.03.2019 на пенсію за віком.

При цьому, право ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до норм Закону №1058-IV не є спірним у цій справі та не заперечується відповідачем.

Проте, враховуючи той факт, що позивачеві із 22.02.2011 було призначено пенсію відповідно до Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV із 01.03.2019 є призначенням позивачу пенсії за віком вперше.

Відтак, відповідач повинен був призначити пенсію позивачу із 01.03.2019, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Вирішуючи цей спір суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.10.2018 у справі №428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Аналогічних висновків щодо застосування частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі №639/2751/17 (провадження №К/9901/43912/18), від 18.01.2019 у справі №577/5237/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21869/18), від 10.04.2019 у справі №211/1898/17 та від 10.07.2018 у справі №520/6808/17.

У цих спірних правовідносинах відповідач автоматизованим способом призначив позивачу з 01.03.2019 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Відтак, такий перехід на інший вид пенсії не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу фактично призначена інша пенсія за іншим законом, а тому при обчисленні розміру пенсійної виплати має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону №1058-IV).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, застосувавши інший вид показника середньої заробітної плати при переході на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV без врахування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2018 роки, порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту.

Доводи відповідача про те, що позивач вже отримувала пенсію за віком на підставі Закону №3723-XII, а тому призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, суд відхиляє як такі, що суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства.

Суд стверджує, що в даному випадку пенсія за віком на підставі Закону №1058-IV вважається такою, що призначена позивачу вперше, оскільки до 01.03.2019 остання отримувала пенсію за віком на підставі Закону №3723-XII.

Зазначене свідчить, що дії відповідача, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком позивачу при її призначенні вперше з 01.03.2019 відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки є протиправними.

Окрім цього, як встановлено судом із розрахунку заробітної плати для обчислення відповідного коефіцієнту пенсії ОСОБА_1 , відповідач врахував заробітну плату за періоди страхового стажу з липня 1995 року по червень 2000 року та за період з 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку.

Позивач вважає, що правові підстави для врахування її заробітної плати при обчисленні пенсії за період страхового стажу з липня 1995 року по червень 2000 року були відсутні, оскільки вказаний коефіцієнт заробітної плати для ОСОБА_1 є невигідним.

Оцінюючи ці доводи, суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV (в редакції, станом на дату призначення позивачу пенсії за віком з 01.03.2019), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Таким чином, заробітна плата за період страхового стажу по 30 червня 2000 року може бути взята для обчислення розміру пенсії лише за бажанням та згодою пенсіонера.

Відповідачем не доведено того факту, що позивач виявляла будь-яким чином своє бажання на обчислення розміру її пенсії з урахуванням заробітної плати за період з липня 1995 року по червень 2000 року. Більше того, позивач вказала, що коефіцієнт її заробітної плати з урахуванням періоду страхового стажу з липня 1995 року по червень 2000 року є меншим, ніж обчислений на підставі даних системи персоніфікованого обліку коефіцієнт заробітної плати з 01.07.2000, а тому не є вигідним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно та без згоди позивача обчислив розмір її пенсії за віком з 01.03.2019 з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з липня 1995 року по червень 2000 року.

Вирішуючи питання про спосіб відновлення порушених прав, свобод та інтересів, який запобігатиме повторному зверненню позивача до суду із позовною заявою, суд враховує таке.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області від 30.08.2021 №8218-7601/Т-02/8-1700/21 та відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач після призначення позивачу пенсії за віком з 01.03.2019 перераховував таку пенсію у 2020 та 2021 роках із застосуванням коефіцієнта підвищення заробітної плати для обчислення розміру пенсії на 1,11 з 01.05.2020 та на 1,11 з 01.03.2021.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернулася до суду та який унеможливить повторне її звернення з позовною заявою, буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 березня 2019 року пенсію за віком, яка призначалась їй відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року та із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки, із застосуванням коефіцієнта збільшення такої заробітної плати на 1,11 (з 01.05.2020) та на 1,11 (з 01.03.2021) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Окрім цього, вирішуючи питання про дотримання позивачем встановлених законом процесуальних строків звернення до суду із позовною заявою суд виходить із того, що згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а, визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів того, що, призначаючи позивачу пенсію за віком з 01.03.2019, відповідач будь-яким чином повідомив ОСОБА_1 як про таку обставину, так і про порядок обчислення розміру її пенсії.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач не знала і не могла знати, що отримує пенсію у неналежному розмірі до 30.08.2021 - дня отримання відповіді на її запит .

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 не пропущено, оскільки позовну заяву позивач подала до суду у встановлений ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк з дня отримання відповіді на її заяву щодо порядку обчислення пенсії.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

За наведених обставин, вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Враховуючи положення ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати у виді судового збору у сумі 908,00грн, сплачені згідно з квиатнцією від 10.09.2021 №59572 (а.с.7).

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при її призначенні вперше з 01 березня 2019 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01 березня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 вперше призначеної пенсії за віком, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, та із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки, із застосуванням коефіцієнта збільшення такої заробітної плати на 1,11 (з 01.05.2020) та на 1,11 (з 01.03.2021) відповідно, за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: (вул.Короленка, буд.7, м.Рівне, 33028, ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Рішення складено 29 березня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар