Справа № 120/3071/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

30 березня 2022 р. Справа № 120/3071/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Богоніс М.Б., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО". У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови йому у встановленні 3-х фазного індукційного лічильника згідно вимог нормативно-правових актів в електрогосподарстві;

- зобов`язати відповідача встановити 3-х фазний індукційний лічильник згідно вимог нормативно-правових актів в електрогосподарстві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що працівниками СО "Жмеринські ЕМ" АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" було проведено ремонтні заходи та заміна лічильника у його будинку. Позивач вважає, що після проведення цих заходів лічильник обліку споживання електроенергії встановлений з порушенням правил, а саме розташований на опорі лінії електропередавання біля будинку на висоті, яка не відповідає стандартам.

Позивач звернувся до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" із скаргою, у якій вказав на протиправність дій працівників СО "Жмеринські ЕМ"АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО."

Листом відповідача від 08.11.2021 № 02.46-18319 позивача повідомлено, що 30.09.2021 на виконання інвестиційної програми 2021 року за адресою ОСОБА_1 було проведено заміну засобу обліку електричної енергії, про що оформлено акт на заміну (знімання, встановлення) засобів обліку від 30.09.2021. Засіб обліку електричної енергії встановлений в захисній коробці на опорі, яка має жорстку конструкцію, на відповідній висоті, що не суперечить Правилам улаштування електроустановок.

Позивач вважає такі дії працівників АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" протиправними, а тому звернувся за захистом своїх прав до суду.

Перевіривши позовну заяву і додані до неї матеріали, доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО", слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 36 Закону № 1402-VIII передбачено, що Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить ч. 6 ст.13 Закону № 1402-VIII, в силу якого, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як випливає із норми ч. 6 ст. 346 КАС України, завдання забезпечувати єдність судової практики із питань предметної юрисдикції судових спорів покладено на Велику Палату Верховного Суду.

Як роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 по справі № 826/19681/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Тому, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Як встановлено судом, позивач (фізична особа) просить визнати протиправною бездіяльність відповідача (юридичної особи приватного права) щодо відмови йому у встановленні 3-х фазного індукційного лічильника згідно вимог нормативно-правових актів в електрогосподарстві.

При цьому вчинення відповідачем дій чи прийняття рішень щодо ініційованого позивачем питання про встановлення приладу обліку споживання електричної енергії не є способом реалізації публічно-владних управлінських функцій, а пов`язано виключно із здійсненням відповідачем його господарської діяльності (постачання електроенергії та її обліку).

Відтак, оскільки спір виник між учасниками регульованими нормами цивільного законодавства правовідносин у сфері надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії відповідачем, як виконавцем послуг, та позивачем, як індивідуальним споживачем, відповідач у цьому спорі не є суб`єктом владних повноважень та не здійснює публічно-владні управлінські функції.

Отже, спір між сторонами не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тобто не є публічно-правовим.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. У свою чергу, враховуючи суб`єктний склад правовідносин, предмет спору, характер правовідносин та суть права за захистом якого звернувся позивач, цей спір належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції та повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З огляду на наведене, у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України та роз`яснити позивачеві, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 170, 242, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО" про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

2. Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами територіальної юрисдикції встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

3. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ст. 256 КАС України). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (ст. 295 КАС України).

Суддя Богоніс Михайло Богданович