Справа № 420/15968/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15968/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В вересні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО87171 від 09.12.2020 року, виданої станом на 05.03.2019 року, виходячи з 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати ГУ ПФУ провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з основним розміром 90% на підставі довідки про грошове забезпечення Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО87171 від 09.12.2020 року, станом на 05.03.2019 року та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 05.03.2019 року по день проведення перерахунку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення суду його пенсія з 01.04.2019 року була перерахована на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року, однак, при виконанні зазначеного рішення відповідач протиправно обмежив виплату належної пенсії з 01.04.2019 року максимальним розміром. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними та такими, що суперечать як Конституції України, так і виданим в її розвиток нормативно-правовим актам, а також призводять до порушення прав та охоронюваних законом інтересів військових пенсіонерів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО87171 від 09.12.2020 року, виданої станом на 05.03.2019 року, виходячи з 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язано ГУ ПФУ провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з основним розміром 90% на підставі довідки про грошове забезпечення Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО87171 від 09.12.2020 року, станом на 05.03.2019 року, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

З перерахунку пенсії від 06.05.2021 року вбачається, що ГУ ПФУ з 01.04.2019 року проведено перерахунок пенсії позивача, виходячи з 90% грошового забезпечення, з урахуванням надбавок і доплат до пенсії, пенсія обчислена та складає 19392,64 грн.. Пенсію обмежено граничним розміром 14970,00 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, (далі - Закон №2262-ХІІ), якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з дня проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

При вирішенні даного спору колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, ГУ ПФУ, зокрема у відзиві та в апеляційній скарзі, зазначає, що починаючи з 01.01.2018 року згідно із ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI) максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 01.10.2011 року та неконституційним не визнавався. Відповідач вказує, що посилання на рішення Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 року є безпідставним, оскільки ним визнано такими, що не відповідають ст.17 Конституції України положення 1 речення ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ саме в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІ, однак редакція Закону №3668-VI залишилась діючою.

Доводів апелянта про необхідність застосування до перерахованої пенсії позивача обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність колегія суддів вважає протиправним та зазначає наступне.

Законом України №2262-XII визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №848-VIII ст.43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нечинною.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що з 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774 до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20.12.2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання підпадає під регулювання положень ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (надалі - Закон №3668-VI) в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Окрім наведеного, виходячи з розділу Перехідних положень Закону №3668-VI, були внесені зміни щодо обмежень пенсії максимальним розміром у ряд законів та, зокрема, в Закон №2262-XII, проте це мало місце до Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким ч.7 ст.43 вказаного Закону разом із внесеними змінами визнано неконституційною.

Відтак, судова колегія зазначає, що застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України.

Зазначене вище відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 09.11.2020 року у справі №813/678/18 та від 09.02.2021 року у справі №640/2500/18.

Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 року по справі №580/234/19 щодо застосовування обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність не знайшли свого підтвердження з огляду на вищевикладене.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.