Справа № 140/11714/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11714/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання дій протиправними щодо незарахування стажу роботи у ДП "Волиньвугілля" за період з листопада 2018 року по червень 2021 року включно до страхового стажу для здійснення права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати стаж роботи у ДП "Волиньвугілля" за період з листопада 2018 року по червень 2021 року включно до страхового стажу для здійснення права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває у трудових відносинах з ДП "Волиньвугілля". З 11.03.2020 по 04.04.2020, з 07.04.2020 по 15.05.2020, з 16.05.2020 по 05.06.2020, з 13.06.2020 по 21.06.2020 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідними листками непрацездатності. Позивач зазначає, що має страховий стаж понад 8 років, відтак має право на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 % середньої заробітної плати. Проте, допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю за вказані періоди виплачено у заниженому розмірі.

На звернення позивача, ДП "Волиньвугілля" повідомило, що у реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату ЄСВ по ДП "Волиньвугілля" з жовтня 2018 року через те, що упродовж 2019-2020 років зарахування внесків, сплачених підприємством, проводилось на погашення недоїмки, штрафів та пені в календарній черговості їх виникнення.

19.09.2021 позивач звернулася до відповідача та індивідуальні відомості про застраховану особу, з яких вбачається, що період її роботи з листопада 2018 року по червень 2021 не зарахований до страхового стажу через не сплату страхових внесків.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду її роботи з листопада 2018 року по червень 2021 року, призвели до виплати їй допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатністю в розмірі, меншому, ніж 100 відсотків середньої заробітної плати протиправними.

Позивач вважає, що сам факт відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про сплату страхових внесків роботодавцем за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні вищевказаних періодів роботи до страхового стажу. Зазначає, що відповідно до чинного законодавства вона не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів. Таку відповідальність несе підприємство шляхом сплати штрафних санкцій та пені.

Таким чином, вважає, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу всіх періодів, за які фактично сплачені страхові внески є безпідставною, неправомірною та такою, що порушує право на соціальне забезпечення.

З наведених вище підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за даними персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди роботи позивача з листопада 2018 року по червень 2021 року на ДП "Волиньвугілля" у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зазначає, що саме лише нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не є достатньою підставою для зарахування стажу особи як страхового за відсутності його сплати, навіть за умови звільнення роботодавця від виконання зобов`язань платника єдиного внеску в порядку Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У випадку сплати страхових внесків роботодавцем, орган Пенсійного фонду матиме змогу зарахувати до страхового стажу відповідний період роботи позивача.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Відтак, заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про залучення до участі у справі відповідачів - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Волинській області та Державного підприємства «Волиньвугілля» не підлягало судом вирішенню по суті.

Позивач у відповіді на відзив не погодилася з аргументами відповідача та просила позов задовольнити повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ДП "Волиньвугілля", що не заперечується відповідачем.

В період з 11.03.2020 по 04.04.2020, з 07.04.2020 по 15.05.2020, з 16.05.2020 по 05.06.2020, з 13.06.2020 по 21.06.2020 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АДФ № 268686, серії АДФ № 268786, АКА № 575900, серії АКА № 640330 (а.с. 19-23).

ОСОБА_1 виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням у розмірі меншому, ніж 100 % середньої заробітної плати.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про видачу довідки-індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, яка була їй видана.

За даними персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків за період роботи ОСОБА_1 з листопада 2018 року по червень 2021 року у ДП «Волиньвугілля».

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

Статтею 4 цього Закону встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як слідує з довідок форми ОК-5 у період з листопада 2018 року по червень 2021 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата роботодавцем ДП "Волиньвугілля". Вказане підтверджується також і довідками про доходи ОСОБА_1 від 15.09.2021 № 922/7.4/10-39, № 921/7.4/10-39, № 920/7.4/10-3, № 923/7.4/10-39 та № 915/7.4/10-39 за періоди з листопада 2018 року по червень 2021 року (а.с. 14-18). В свою чергу, з вказаних довідок вбачається, що підприємством здійснювалося нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов`язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону №2464-V).

Водночас у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №2464-VI адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску несуть посадові особи платників єдиного внеску.

Пенсійний фонд України є органом, уповноваженим відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (стаття 1 Закону №2464-VI).

Виходячи зі змісту наведених норм, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, підлягають обов`язковій сплаті, незалежно від фінансового стану платника, і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.

Водночас особи, які сплачують такі внески через роботодавця, без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій.

Таким чином, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для позбавлення права застрахованої особи на отримання соціальних гарантій, оскільки це призведе до порушення принципу рівності перед законом.

Також механізм державного соціального страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Відомості про те, що Пенсійний фонд України у вказаний період вживав заходів на усунення порушень з боку ДП "Волиньвугілля" стосовно несплати підприємством страхових внесків за спірний період, в матеріалах справи відсутні, що свідчить про відсутність контролю з боку уповноваженого органу, який в силу своїх повноважень був зобов`язаний вжити відповідних заходів щодо усунення порушень з боку роботодавця.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 22.04.2021 у справі №752/20612/17.

Крім цього суд зазначає, що наявність заборгованості ДП "Волиньвугілля" перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

У свою чергу, вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Зважаючи на те, що ГУ ПФУ у Волинській області не зарахувало ОСОБА_1 період роботи з листопада 2018 року по червень 2021 року у ДП «Волиньвугілля» до її страхового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, то це свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність протиправною з наведених вище підстав.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15.

Така правова позиція врегулювання питання щодо визначення судом ефективного способу відновлення порушеного права застосовується і Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 стажу роботи на ДП "Волиньвугілля" за період з листопада 2018 року по червень 2021 року до страхового стажу для здійснення права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зобов`язання зарахувати зазначений період роботи до страхового стажу.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн сплачений відповідно до квитанції від 20.09.2021 № 10772.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 стажу роботи на Державному підприємстві "Волиньвугілля" за період з листопада 2018 року по червень 2021 року до страхового стажу для здійснення права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи на Державному підприємстві "Волиньвугілля" за період з листопада 2018 року по червень 2021 року до страхового стажу для здійснення права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Суддя Р.С. Денисюк