Справа № 560/9655/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/9655/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

23 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в якому просив суд визнати протиправною відмову відповідача у невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 20.10.2020 та стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 20.10.2020 в розмірі 110343,63 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 позов задоволено частково, а саме: визнати протиправною бездіяльність Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з квітня 2013 року по квітень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року; зобов`язано Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з квітня 2013 року по квітень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач має право на отримання індексації також за періоди з січня 2013 року по березень 2013 року, з травня 2014 року по жовтень 2014 року, з січня 2015 року по грудень 2015 року та з березня 2018 року по 20 жовтня 2020 року. Задоволення позовних вимог без зобов`язання відповідача врахувати як базовий місяць для обчислення індексації січень 2008 року не матиме наслідком належний захист прав позивача, адже призведе до повторного звернення до суду із позовом щодо визначення базового місяця для обчислення індексації.

Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивач фактично не погодився із висновками суду першої інстанції виключно у частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Хмельницькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

На звернення позивача листом від 15.06.2021 №9/2/5761 відповідач надав довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації за період з 01.01.2013 по 20.10.2020.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 20.10.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2013 року по березень 2013 року, з травня 2014 року по жовтень 2014 року, з січня 2015 року по грудень 2015 року та з березня 2018 року по 20 жовтня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у вказані період виплачувалась позивачу індексацій грошового забезпечення, невиплати вказаної індексації мала місце виключно у період з квітня 2013 року по квітень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Також судом зазначено, що з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, тому передбачені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018 року були відсутні.

Щодо встановленої фіксованої суми індексації, суд вважає, що такі дії належать до компетенції відповідача, оскільки виплата індексації позивачу ще не здійснена. Тому вимога про стягнення індексації грошового забезпечення в сумі 110343,63 грн є передчасною, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-XII (Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" збільшено грошове забезпечення військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з дня втрати чинності указів Президента України, що визначають умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 01 січня 2008 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року (Постанова №704), в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.

Відповідно до п.4 Постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Тобто, з дати підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2007 року №1294, яка набрала чинності 01.01.2008, наступне підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось на підставі постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018.

З матеріалів справи (а.с. 10-14) встановлено, що за період з січня 2013 року по березень 2013 року, з травня 2014 року по жовтень 2014 року, з січня 2015 року по грудень 2015 року та з грудня 2018 року по 20 жовтня 2020 року відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення.

Згідно офіційних даних, розміщених на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у квітні 2018 року становив 100,8%, у травні 2018 року 100,0%, у червні 2018 року 100,0%, у липні 2018 року 99,3%, у серпні 2018 року 100,0%, у вересні 2018 року 101,9%, у жовтні 2018 року 101,7%.

Таким чином, лише у жовтні 2018 року відбулося досягнення порогового значення інфляції в розмірі 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100).

При цьому, індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, а тому право на проведення індексації грошових доходів у військовослужбовців з урахуванням базового місяця березень 2018 року виникло лише в грудні 2018 року.

Отже, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому відсутні передбачені законом підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 по листопад 2018. Право на отримання індексації грошового забезпечення у позивача виникло у грудні 2018 року, та її виплата була проведена відповідачем.

Відповідно до ч.2 п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з квітня 2013 року по квітень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року та про обов`язок відповідача здійснити такі виплати.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту права позивача, порушеного вказаною бездіяльністю, є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з квітня 2013 року по квітень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оскаржується. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Апеляційний суд наголошує на тому, що питання визначення базового місяця та розміру нарахованої індексації, що має виплачуватись позивачу, належить до виключної компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Тому, не надаючи оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо базового місяця для нарахування індексації та розрахунку розміру індексації за періоди з квітня 2013 року по квітень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, з січня 2016 року по лютий 2018 року, колегія суддів зазначає, щодо проведення відповідного нарахування не можна стверджувати про його протиправність, у тому числі й з огляду на те, що відповідачем при обчисленні індексації не враховано як базовий місяць січень 2008 року, або нараховано та виплачено позивачу суму індексації у заниженому розмірі.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача індексації у розмірі, обчисленому позивачем з огляду на передчасність таких позовних вимог.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у позовній заяві позивач не просив визначити січень 2008 року, як базовий місяця для обчислення індексації, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі про незаконність спірного судового рішення в частині не визначення січня 2008 року, як базового місяця для обчислення індексації, колегія суддів вважає безпідставними.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.