Справа № 160/1384/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2022 року Справа № 160/1384/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
21.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Служби безпеки України , в якому просить суд:
- визнати дії Служби безпеки України протиправними щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, компенсації за втрату частини грошового забезпечення, в зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період проходження останнім військової служби з 01 травня 2017 року по 10 квітня 2018 року на загальну суму 104 733,22 грн., яка на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року за №804/5139/17, виплачена йому 5 серпня 2019 року;
- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , згідно із Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, компенсацію за втрату частини грошового забезпечення в зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період проходження останнім військової служби з 01 травня 2017 року по 10 квітня 2018 року на загальну суму 104 733,22 грн., яка, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року за №804/5139/17, виплачена йому 5 серпня 2019 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами розгляду позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Дніпропетровським окружним адміністративним судом (справа №804/5139/17 від 10.04.201 року), зокрема, було зобов`язано Службу безпеки Україну нарахувати та виплатити позивачу кошти грошового забезпечення. На виконання вказаного рішення суду, Служба безпеки Україна в серпні 2019 року перерахувала на картковий рахунок позивача кошти грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 01.05.2017 року по 10.04.2018 року на загальну суму 104 733,22 грн. На підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, позивач вважає, що має право на отримання коштів такої компенсації, в зв`язку з несвоєчасною виплатою коштів його грошового забезпечення. Позивач 23.12.2021 року звернувся до Голови Служби безпеки України із заявою щодо нарахування та виплати вищезазначеної компенсації за втрату частини доходу. Проте Службою безпеки України листом від 18.01.2022 року за №21/3/1-Д-100/5 позивачу повідомлено про відмову нарахувати та виплатити йому кошти компенсації за несвоєчасну виплату коштів його грошового забезпечення з підстав того, що на військовослужбовців, правовідносини яких з державою регулюються законодавством про військову службу, положення Кодексу законів про працю України, інших актів законодавства про працю, в тому числі Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, не поширюються. З огляду на викладене, вважає таку відмову відповідача протиправною та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 25.02.2022 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року клопотання Служби безпеки України про надання додаткового часу для подання відзиву на позов задоволено та продовжено процесуальний строк для надання відзиву на позову та доказів на підтвердження доводів, викладених у відзиві - до 10.03.2022 року.
Від Служби безпеки України письмовий відзив на позов на адресу суду не надходив.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу з 29.01.2004 року по 31.03.2020 року у Службі безпеки України.
Згідно із витягом з наказу Департаменту контррозвідки СБУ від 23.11.2015 року №137-ос, з вересня 2015 року позивач був виведений в розпорядження начальника Департаменту контррозвідки СБУ за підпунктом "в" пункту 48 Положення-1262 (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом) зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавок, доплат та преміювання.
При цьому, військову службу проходив у розпорядженні начальника ДКР СБУ аж до самого звільнення.
Під час проходження служби, з травня 2017 року Служба безпеки Україна перестала позивачу нараховувати та виплачувати грошове забезпечення.
Не погоджуючись з вказаними діями Служби безпеки України та після отримання відмови в нарахуванні та виплати позивачу коштів грошового забезпечення, останній звернувся з позовом до суду.
Згідно з наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, за результатами розгляду позову ОСОБА_1 до СБУ, Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №804/5139/17 прийнято постанову від 10.04.2018 року, якою вказані дії визнані протиправними та було зобов`язано Службу безпеки Україну нарахувати та виплатити позивачу кошти грошового забезпечення.
На виконання вказаного рішення суду, Служба безпеки Україна 05.08.2019 року перерахувала на картковий рахунок позивача кошти грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 01.05.2017 року по 10.04.2018 року на загальну суму 104 733,22 грн., що підтверджується копією довідки ФЕУ СБУ №21/2/2-41 від 13.01.2022 року, яка міститься в матеріалах даної справи.
На підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, я вважаю, що маю право на отримання коштів такої компенсації, в зв`язку з несвоєчасною виплатою коштів мого грошового забезпечення, так як такі дії СБУ судом були визнані протиправним і лише на виконання рішення суду Служба безпеки Україна виплатила мені кошти грошового забезпечення (заробітної плати) через 1 рік та 3 місяці (15 місяців).
З метою отримання з СБУ коштів компенсації, позивач 23.12.2021 року до Голови Служби безпеки України звернувся із заявою щодо нарахування та виплати йому компенсації за втрату частини доходу.
Листом Служби безпеки України від 18.01.2022 року за №21/3/1-Д-100/5 позивачу повідомлено про відмову в нарахуванні та виплаті йому коштів компенсації за несвоєчасну виплату коштів його грошового забезпечення з тих підстав, що на військовослужбовців, правовідносини яких з державою регулюються законодавством про військову службу, положення Кодексу законів про працю України, інших актів законодавства про працю, в тому числі Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, не поширюються.
Не погоджуючись із відмовою відповідача у здійсненні нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ.
Відповідно до ст. 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами за цим Законом необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачає, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Крім того, п. 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з п.4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.
При цьому необхідно зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Слід звернути увагу, що використане у ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому необхідно зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
При цьому, варто зазначити, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відтак, орган, з вини якого особі не було вчасно нараховано та виплачено грошове забезпечення, повинен здійснити виплату таких доходів з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата особі суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості з грошового забезпечення, є порушенням прав особи на отримання такої компенсації.
Отже, порушення прав позивача відбулося саме внаслідок протиправних дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Служби безпеки України протиправними щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, компенсації за втрату частини грошового забезпечення, в зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період проходження останнім військової служби з 01 травня 2017 року по 10 квітня 2018 року на загальну суму 104 733,22 грн., яка на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року за №804/5139/17, виплачена йому 5 серпня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна