Справа № 500/5296/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5296/21

24 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Юсипів Х.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 12.02.2021 року №Ф-10598-13 та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 12.02.2021 року №Ф-10598-13 та зобов`язання вчинити дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога є необґрунтованою, протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного податкового законодавства та законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому підлягає скасуванню. Позивач зазначила, що починаючи з 2013 року єдиним видом її діяльності є адвокатська діяльність, від здійснення якої вона отримує дохід; з цього ж часу позивач самостійно та своєчасно сплачує єдиний внесок. Просить врахувати, що з 2017 року достроково сплачувала значно більші суми, як цього вимагає закон, а тому, на думку позивача, існування у неї будь-якої заборгованості на даний час неможливе, навпаки, існує переплата. Крім цього, позивач зазначила, що за період з 23.12.2019 по 01.08.2020 не отримувала будь - якого доходу від здійснення незалежної адвокатської діяльності, оскільки знаходилась на лікарняному.

Також позивач просила скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області за № Ф-10598-13 від 12.02.2021 року та зобов`язати ГУ ДПС в Тернопільській області виключити з облікових даних ОСОБА_1 як само зайнятої особи недоїмку по сплаті єдиного соціальному внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в сумі 9574,39 грн., яка виникла в період з 01.01.2020 року по 12.02.2021 року; зобов`язати ГУ ДПС в Тернопільській області внести коригування до інтегрованої картки платника податків - ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 20.08.2021 року включно шляхом проведення необхідних облікових операцій із вилучення перекручення показників податкового боргу з врахуванням поданих декларацій про майновий стан і доходи з нарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне нарахування особами, які проводять незалежну професійну діяльність декларацій за період з 2016 по 2020 рр. включно та періоду непрацездатності з 23.12.2019 по 01.08.2020.

Ухвалою від 26.08.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 10.09.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Із інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 по виду бюджету 70 (Цільові фонди) вбачається, що в суму недоїмки по ЄСВ в розмірі 9574, 39 грн. входить:

станом на 20.01.2020 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за один квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн. (918,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців);

станом на 20.07.2020 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за шість місяців 2020 року у розмірі 6295,30 грн. (1039.06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2020 року по 01.09.2020 року) х5 місяців та 1100 грн (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.09.2020 року) х 1 місяць);

станом на 19.01.2021 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за один квартал 2020 року у розмірі 9595,30 грн. (3300 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.09.2020 року по 19.01.2021 року) х 1 місяць.

Відтак, недоїмка по ЄСВ в розмірі 9574,39 грн. включає 12349,48 грн., що нараховано у 2020-2021 р.р. з урахуванням переплати станом на 31.12.2019 року в розмірі 2775,09 грн.

Оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) складена відповідачем із дотриманням вимог щодо форми та змісту, визначеної додатком 7 до Інструкції №449, та містить підставу їх формування, яка вказана підкресленням однієї із підстав, передбаченої формою, а саме "дані інформаційної системи органу доходів і зборів".

Відповідно до інформаційних баз даних ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, що й не заперечує позивач, їй правомірно сформовано спірну вимогу на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Отже, на підставі викладеного, відповідач вважає, що оскільки чинним законодавством передбачено обов`язок платниками податків сплачувати ЄСВ не залежно від факту отримання доходу, позивачем не долучено доказів що могли б підтвердити право на звільнення від сплати ЄСВ (наприклад: інвалідність, тощо), а в охоплений вимогою, що оскаржується період не було зупинено право на здійснення адвокатської діяльності, то законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - відсутні.

Ухвалою суду від 13.10.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 09.11.2021 о 10:45.

09 листопада 2021 року секретарем судового засідання складено довідку про те, що судове засідання по адміністративній справі № 500/5296/21 не проводилося, у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 02.12.2021 о 11:30 год.

02.12.2021 позивачем уточнено позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.12.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) здійснено заміну сторони відповідача на його правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 44143637) та оголошено перерву до 14.12.2021 о 12:00 год.

Ухвалами суду від 14.12.2021, від 24.01.2022, від 24.02.2022 відкладено розгляд справи на 24.03.2022 о 11:00 год.

Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві та долучених додаткових доказів. Крім цього, вважає, що відповідачем протиправно нараховувались платежі як фізичній особі - підприємцю, як самозайнятій особі за результатами річного декларування та не враховувались з 2018 року сплачені позивачем щоквартальні платежі, так само, як і протиправно нараховувались штрафні санкції та пеня за вказану заборгованість зі сплати ЄСВ.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні 24.03.2022 проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні повністю з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Судом встановлено, що 02.07.1993 кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області позивачу видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків форми №4-ОПП за №678 від 08.07.2003, позивач перебуває на обліку як платник податків з 02.07.1993 року.

18.04.2002 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради ОСОБА_1 було видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія В02 за №073089, номер запису - 0006183. Основним видом діяльності позивача була КВЕД 69.10 "Діяльність у сфері права".

У відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 припинено 13.11.2018, номер запису: 4006183, підстава: власне рішення.

Як самозайнята особа - адвокат Семененко Л.М. взята на облік платника податків 08.04.2013, що підтверджується довідкою Тернопільської ОДПІ Тернопільської області ДПС (код ДПІ-1918) форми №4-ОПП від 08.04.2013 року.

Відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що позивач зареєстрована як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю станом на 02.07.1993 та взята на облік Тернопільською ДПІ станом на 08.04.2013 року за номером 192; стан платника податків « 0» (платник податків за основним місцем обліку).

12.11.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10598-13, згідно якої станом на 31.10.2020 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 6274,39 грн.

Згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року (справа №500/3896/20, суддя Дерех Н.В.) позов задоволено повністю, вимога ГУ ДПС в Тернопільській області за № Ф-10598-13 від 12.11.2020 року визнана протиправною та скасована.

Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 року апеляційна скарга ГУ ДПС в Тернопільській області відхилена, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року залишено без змін.

При цьому, в постанові суду апеляційної інстанції від 03.08.2021 року вказано, що «підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм та обставин справи, суд приймає до уваги твердження позивача, що відповідачем протиправно нараховувались платежі фізичній особі-підприємцю, само зайнятій особі за результатами річного декларування та не враховувались з 2018 року сплачені щоквартальні платежі...доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду, а також відповідністю висновків суду постанові Верховного Суду в зразковій справі №520/3939/19».

У вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2021 року № Ф-10598 -13 в суму «боргу» 9574,39 грн. входить сума в розмірі 6274,39 грн., яка вказувалась у вимозі № Ф-10598-13 від 12.11.2020 року та яка визнана протиправною та скасована.

Окрім того, при вирішенні спору позивач просила врахувати той факт, що в період з 23.12.2019 року по 01.08.2020 року вона перебувала на лікарняному, а тому не отримувала будь-якого доходу від здійснення незалежної адвокатської діяльності. Вказана обставина підтверджена листками непрацездатності, які додаються до матеріалів справи.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (надалі, ПК України).

Відповідно до пп.14.1.226 п 14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно із п.63.1, 63.2 ст.63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 ст.63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно із п.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до пп.4 п.6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою "Зміни" та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.178.1, 178.2 статті 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 2 частини першої ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VІ) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 3 частини першої ст.1 Закону №2464-VІ застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ).

Відповідно до пункту 3 частини першої 1 ст.7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Закону №2464-VІ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із частиною п`ятою ст.8 Закону № 2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є самозайнятою особою та був зареєстрований і як фізична особа-підприємець, так і самозайнята особа.

ПК України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі, коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.

Суд зазначає, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі, коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Такий обов`язок контролюючого органу передбачено пп.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України. У такому контексті, суд вважає, що якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Таким чином, на думку суду, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є фізичною особою-підприємцем у межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Отже, на переконання суду, оскільки позивач займається одним і тим же видом діяльності, то у нього не виникає обов`язку подання подвійної звітності, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно, і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Позаяк, Законом №2464 не передбачений порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, що підтверджується позицією Верховного Суду в рішенні від 02.09.2019 року за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року.

Крім цього, оскаржувана вимога не містить періоду виникнення заборгованості, з приводу чого суд зазначає наступне.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Порядок №449) закріплено, що вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, у тому числі, суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашеним в установлений строк.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №826/11623/16.

Відтак, оскільки в оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки) не зазначений період у який, на думку контролюючого органу, виникла заборгованість зі сплати ЄСВ, суд позбавлений можливості встановити наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у строки та розмірах, передбачених законом.

Але, позивач долучає до матеріалів справи висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Тернопільського відділення від 14.09.2021 № 738/21-22 де зазначено, що в результаті дослідження представлених документів встановлено, що відповідно до вимог ЗУ №2464-УІ, щодо сплати по квартально мінімальних страхових внесків платежів та платежів річного декларування сума переплати складає: за період станом на 31.01.2018 - 5849,05 грн., станом на 31.01.2019 - 3364,69 грн., станом на 31.01.2010 - 18452,41 грн. Відтак, враховуючи суми сплати ЄСВ до бюджету ОСОБА_1 та суми переплат, які виникають на кожну із вказаних дат, нарахування пені та штрафних санкцій є безпідставними.

З наведеного мотиву, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги твердження позивача, що відповідачем протиправною нараховувались платежі фізичній особі - підприємцю, самозайнятій особі за результатами річного декларування та не враховувались з 2018 сплачені щоквартальні платежі.

Враховуючи обставини у справі та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що оскаржувана у даній справі вимога про сплату боргу є необґрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, з порушенням вимог частини другої ст.2 КАС України, а отже є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно частини першої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області №Ф-10598-13 від 12.02.2021 та зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області виключити із облікових даних ОСОБА_1 , як само зайнятої особи недоїмку по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в сумі 9 574 грн. 39 коп., яка виникла за період з 01.01.2020 по 12.02.2021 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області внести коригування до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 р. по 20.08.2021 року включно, шляхом проведення необхідних облікових операцій із вилучення перекручення показників податкового боргу з врахуванням поданих декларацій про майновий стан і доходи з нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування особами, які проводять незалежну професійну діяльність декларацій за період з 2016 по 2020 роки включно та періоду непрацездатності з 23.12.2019 р. по 01.08.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 березня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 39403535).

Головуючий суддя Подлісна І.М.