Справа № 280/6016/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2022 року м. Дніпросправа № 280/6016/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Відрадненське»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року

у справі №280/6016/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Відрадненське»

до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич»

про визнання протиправним та скасування розрахунків в частині виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Відрадненське» звернулось до суду із адміністративним позовом до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич», в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №56298325 від 05.11.2020 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 126058,67 грн. на 3110,22 грн. до 122948,45 грн.;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №56298325 від 10.03.2021 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 122948,45 грн. на 3698,02 грн. до 119250,43 грн.;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №56298325 від 29.06.2021 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 119250,43 грн. на 30127,82 грн. до 89122,61 грн.;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії у виконавчому провадженні №56284185, а саме зменшити на 170 тис. грн. суму виконавчого збору пропорційно самостійно сплаченої суми платіжним дорученням №6212 від 22.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні старшого державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швакової А.А. перебуває зведене виконавче провадження №56298325 від 02.05.2018 про стягнення з ПрАТ «Відрадненське» на користь юридичних осіб суми боргу. До складу зведеного виконавчого провадження №56298325 входить виконавче провадження №56284185 від 27.04.2018 (яке відкрито до внесених змін від 28.08.2018, якими частину другу статті 27 Закону України №1404-VIII змінено (Закон України №2475-VIII від 03.07.2018)) про стягнення на користь СТОВ «Славутич» 2939548,05 грн. боргу та 293958,41 грн. виконавчого збору. У зв`язку із сплатою позивачем (боржником) на користь третьої особи (стягувача) заборгованості у сумі 1700000,00 грн., відповідачем в рамках виконавчого провадження №56284185 було зменшено суму боргу перед СТОВ «Славутич» на 1,7 млн. грн., однак сума виконавчого збору, пропорційно самостійно сплаченої суми не зменшилась, а повинна була зменшитись на 170 тис. грн. Позивач не згоден з розрахунками відповідача №56298325 від 05.11.2020, від 10.03.2021 та від 29.06.2021 в частині щодо виконавчого провадження, якими віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 126058,67 грн. на 3110,22 грн. до 122948,45 грн., з 122948,45 грн. на 3698,02 грн. до 119250,43 грн. та з 119250,43 грн. на 30127,82 грн. до 89122,61 грн. відповідно, оскільки з урахуванням змін до законодавства, які були чинними у період існування заборгованості боржника, база обрахунку виконавчого збору змінювалась.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. В даній справі позивачем є юридична особа, на яку приписи частини першої статті 58 Конституції України не поширюються. З огляду на вказане застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Закону №1404-VIII в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Скаржник вказує, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: положення ст. 27 Закону №1404-VIII, у редакції чинній у період до 28.08.2018, у період коли було відкрито виконавче провадження і де розмір виконавчого збору обраховувався від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягнення в порівнянні з нормами цієї статті Закону у чинній редакції з 28.08.2018. Крім того, позивач звертає увагу на те, що судом першої інстанції помилково не прийнято до уваги рішення з аналогічних справ, а саме: постанов Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №640/685/19, від 19.06.2019 у справі №824/172/18-а, від 28.02.2019 у справі №819/1116/17; постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі №280/5257/20 та від 16.12.2020 у справі №280/8130/20.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.04.2018 державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56284185 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/2377/17, виданого 12.04.2018 про стягнення з ПАТ «Відрадненське» на користь СТОВ «Славутич» суми 2387071,58 грн. - основного боргу, 96739,26 - 3% річних, 412331,08 грн. - інфляційних втрат, 43442,13 грн. - судового збору, а всього 2 939 584,05 грн.

У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначено про стягнення з боржника (ПАТ «Відрадненське») виконавчого збору у розмірі 293958,41 грн.

02.05.2018 державним виконавцем винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №56298325.

Платіжним дорученням №6212 від 22.04.2019 ПАТ «Відрадненське» частково сплатило суму боргу у розмірі 1700000,00 грн., про що стягувач СТОВ «Славутич» повідомив орган державної виконавчої служби заявою від 17.05.2019.

Також ПАТ «Відрадненське» листом від 26.10.2020 повідомило державну виконавчу службу, що відповідно до протоколу №503573 від 25.09.2020 проведення електронних торгів, Приватна Науково-Виробнича Компанія «Інтербізнес» придбала на торгах у ДП «Сетам» наступне майно: будівля контори літ. А-2, загальна площа - 974,3 кв.м., будівля гаражів літ. Б, загальна площа 259,1 кв.м., за адресою: Запорізька область, Запорізький район, сщ. Відрадне, вул. Перемоги, 3. 07.10.2020 платіжним дорученням ПНВК «Інтербізнес» сплатило державній виконавчій службі суму за придбане майно.

Відповідно до складеного державним виконавцем розрахунку №56298325 від 12.10.2020 в частині виконавчого провадження №56284185 віднесено на сплати та зменшено суму виконавчого збору з 167684,54 грн. на 41625,87 грн. до 126058,67 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі №280/8130/20, яке набрало законної сили 04.03.2021, визнано протиправним та скасовано розрахунок від 12.10.2020 №56298325 в частині виконавчого провадження №56284185, яким віднесено на сплату та зменшено суму виконавчого збору з 167684,54 грн. до 126058,67 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що начальником РВ ДВС ПСМРУ МЮ (Дніпро) затверджено розрахунки № 53298325, складені в порядку п.15 розділу 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, а саме:

від 05.11.2020, згідно якому розподілена стягнута сума 72020,32 грн., в тому числі за ВП № 53284185 із зазначенням станом на дату складення розрахунку суми боргу за виконавчим документом (її залишок) 175168,51 грн., суми виконавчого збору (його залишок) 126058,67 грн., суми до виплати виконавчого збору 3110,22 грн., залишку виконавчого збору 122948,45 грн., суми до виплати боргу 8734,61 грн., залишку боргу 166433,90 грн.

від 10.03.2021, згідно якому за ВП № 53284185 зазначено станом на дату складення розрахунку сума боргу за виконавчим документом (її залишок) 166433,90 грн., сума виконавчого збору (його залишок) 122948,45 грн., сума до виплати виконавчого збору 3698,02 грн., залишок виконавчого збору 119250,43 грн., сума до виплати боргу 10385,35 грн., залишок боргу 156048,55 грн.

від 29.06.2021, згідно якому за ВП № 53284185 зазначено станом на дату складення розрахунку сума боргу за виконавчим документом 156048,55 грн., сума виконавчого збору 119250,43 грн., сума до виплати виконавчого збору 30127,82 грн., залишок виконавчого збору 89122,61 грн., сума до виплати боргу 83410,06 грн., залишок боргу 72638,49 грн.

Позивач, не погоджуючись з цими розрахунками, вважає, що згідно норм Закону №1404-VIII в редакції до 28 серпня 2018 року (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №56284185) підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Тому за позицією позивача, оскільки за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що таки заходи призвели до виконання рішення, у спірних відносинах сума виконавчого збору, що підлягає стягненню з позивача, повинна бути зменшена на 170000,00 грн. у зв`язку з тим, що платіжним дорученням від 22.04.2020 ПАТ «Відрадненське» самостійно сплатило частину боргу у розмірі 1 700 000 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову і вважає за необхідне зазначити таке.

Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

На час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.04.2018 №56284185 діяла редакція Закону №1404-VIII, відповідно до якої у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (абз. 2 ч. 5 ст.26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до п.8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

За правилами ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.9 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених положень Закону № 1404-VIII діє підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. При цьому початок примусового виконання рішення розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

За приписами Закону № 1404-VIII підставою не стягнення виконавчого збору є, зокрема, виконання рішення до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.15 розділу 7 наведеної вище Інструкції №512/5 у разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактично стягнутої, повернутої, а від суми, яка підлягає стягненню.

Також відповідно до ч.4 ст.27 Закону № 1404-VIII в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Твердження позивача, що у спірному випадку виконавчий збір підлягає стягненню лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчиненням ним дій, які призвели до стягненню з боржника сум заборгованості, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, ажде відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, що діяла на момент часткової сплати ПАТ «Відрадненське» як боржником заборгованості в межах виконавчого провадження ВП № 53284185 в розмірі 1700000 грн. виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 14.05.2020 у справі №640/685/19, на які у тому числі посилається позивач, до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України. Даний правовий висновок, викладено також в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №400/878/20, від 12 серпня 2020 року у справі №1340/5053/18, від 29 липня 2020 року у справі №1340/5050/18, від 14 травня 2020 року у справі №640/685/19.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у вищезазначених постановах Верховного Суду боржником виступала фізична особа, натомість у межах спірних правовідносин боржником є юридична особа, на що звернув увагу суд першої інстанції у даній справі.

При цьому, статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дійшов висновку, що положення частини 1 статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Водночас, в мотивувальній частині цього Рішення Конституційний Суд України зазначив, що такий його висновок не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Однак, Закон №1404-VIII не містить застережень щодо надання його положенням зворотної дії в часі.

Із зазначеного слідує те, що оскільки боржником у межах спірних правовідносин є юридична особа, на яку не поширюються приписи частини першої статті 58 Конституції України, а в Законі відсутні застереження щодо надання його положенням зворотної дії в часі №1404-VIII, тому застосуванню до визначення розміру виконавчого збору підлягають положення статті 27 Закону №1404-VIII в редакції чинній на момент вчинення відповідної виконавчої дії, тобто, в даному випадку, після 28 серпня 2018 року.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав про те, що оскільки правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 (про можливість стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від фактично стягнутих у межах виконавчого провадження сум), стосується правовідносин, що виникли до внесення змін до статті 27 Закону №1404-VІІІ, тому остання не є релевантною спірним відносинам.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Відрадненське» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі №280/6016/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко