Справа № 400/1005/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/1005/19
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року (суддя Мельник О.М., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 12.07.2021) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, визнання нечинною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

4 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 26.12.2018 року №000282 про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 81561,88 грн.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2021 року замінено відповідача у справі на його правонаступника ГУ ДПС у Миколаївській області ().

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ГУ ДПС у Миколаївській області () подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповно встановлені обставини у справі та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апелянт, спираючись на висновки акту перевірки, що стали підставою для прийняття оспорюваного у даній справі податкового повідомлення-рішення, з мотивів наведених у відзиві на позов, наполягає не необґрунтованості позовних вимог, оскільки результати фактичної перевірки позивача свідчать про порушення ним законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року замінено відповідача у даній справі - ГУ ДПС у Миколаївській області () на його правонаступника - ГУ ДПС у Миколаївській області ().

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 16 липня 2015 року, основним видом економічної діяльності є роздрібна торгівля в не спеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, та перебував на податковому обліку в ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївський області.

19 жовтня 2015 року ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва видало ФОП ОСОБА_1 реєстраційне посвідчення № НОМЕР_1 на реєстратор розрахункових операцій МІМ-Т 400 МЕ, заводський номер ПБ, для здійснення господарської діяльності у магазині-кафетерії за адресою: АДРЕСА_1 .

20 квітня 2016 року ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва видало ФОП ОСОБА_1 реєстраційне посвідчення НОМЕР_3 на реєстратор розрахункових операцій МІМ-Т 400 МЕ, заводський номер ПБ, для здійснення господарської діяльності у магазині-кафетерії за адресою: АДРЕСА_2 .

4 липня 2018 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва (Заводський р-н) видало ФОП ОСОБА_1 реєстраційне посвідчення НОМЕР_4 на реєстратор розрахункових операцій МІМ- Т 400 МЕ, заводський номер ПБ, для здійснення господарської діяльності у магазині-кафетерії за адресою: АДРЕСА_3 .

У в період з 14.12.2018 року по 17.12.2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі наказу від 11.12.2018 року №2726 проведено фактичну перевірку магазину-кафетерію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює реалізацію алкогольних напоїв на підставі ліцензії №2018/14/04/64/02064 від 07.05.2018 (електронний контрольно-касовий апарат, зазначений в додатку до ліцензії, MINI Т-400 ME, заводський номер ПБ ). Проте, за період з 12.05.2018 по 14.12.2018 суб`єкт господарювання здійснював реалізацію алкогольних напоїв через електронний контрольно-касовий апарат MINI Т-400 ME, заводський номер ПБ , що не зазначено в додатку до ліцензії. Через такий касовий апарат було реалізовано продукцію на суму 35780,94 грн.

Виявлене є порушенням норм частини двадцять шостої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, реалізація алкогольних напоїв через контрольно-касовий апарат, який не вказаний у додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю.

Також перевіркою встановлено здійснення реалізації 20 жовтня 2018 року горілки "Хортиця" класична, 0,25 л по ціні 36,00 грн., що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін, встановлених законодавством, чим порушено вимоги пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

За результатом перевірки складено акт від 17.12.2018 року №252/14-29-40-01/ , на підставі якого ГУДФС прийняло оспорюване у даній справі податкове повідомлення-рішення від 17.12.2018 року №000282 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 81561,88грн.

Задовольняючи позовні вимоги ФОП суд першої інстанції вважав, що позивач не може нести відповідальність за роздрібну торгівлю алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), не зазначений у ліцензії, оскільки допустив помилку відомостей про РРО у додатку до ліцензії, яка не призвела до неправильного обчислення, розрахунку та сплати сум акцизного податку та не призвела до втрат бюджету.

Також суд визнав недоведеним факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституцією України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (у редакції, чинний на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до положень статті 15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або зміною типу акціонерного товариства), орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом трьох робочих днів видає суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи пальним через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.

Аналіз наведених норм права свідчить, що роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється виключно через електронний контрольно-касовий апарат, зазначений у ліцензії. У протилежному випадку для суб`єктів господарювання настають негативні наслідки фінансового характеру у вигляді накладення на них штрафу, встановленого статтею 17 Закону № 481/95-ВР.

У даній справі безспірним є те, що позивач у період з 12 травня 2018 року по 14 грудня 2018 року здійснював реалізацію алкогольних напоїв через електронний контрольно-касовий апарат, не зазначений в додатку до ліцензії.

Доводи позивача, що зазначене є помилкою, яка після проведеної перевірки була виправлена, не є обґрунтованими, оскільки за вищенаведеними приписами статті 15 Закону №481/95-ВР відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе саме заявник.

Висновки суду першої інстанції про те, що виявлена помилка не призвела до неправильного обчислення, розрахунку та сплати сум акцизного податку колегія суддів вважає помилковими та такими, що не звільняють позивача від відповідальності, оскільки умовою для застосовування до суб`єктів господарювання фінансові санкції, встановлених частиною другою статі 17 Закону №481/95-ВР є здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат, не зазначений у ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що податковим органом обґрунтовано застосовано до позивача штраф за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період із з 12 травня 2018 року по 14 грудня 2018 року через не зазначений у ліцензії контрольно-касовий апарат.

Таким чином, судом першої інстанції помилково скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.12.2018 року №000282 в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 71561,88 грн. Позовні вимоги ФОП в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині протиправності застосовування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу розмірі 10000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, колегія суддів вважає наступне.

Так, статтею 1 Закону №481/95-ВР визначено, що мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово- відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки; мінімальні оптово- відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100- відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Частиною десятою статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 установлено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, зокрема визначено розмір мінімальної роздрібної ціни на горілку 40% об`ємом 0,25л., що не є нижчою за 44,70 грн.

Перевіркою встановлено здійснення реалізації позивачем 20 жовтня 2018 року горілки "Хортиця" класична, 0,25 л по ціні 36,00 грн., що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін, встановлених законодавством.

Заперечуючи проти виявленого порушення позивач зазначив, що під час кодування товару в касовому апараті (РРО) було допущено механічну помилку - замість об`єму 0,2 л внесено 0,25 л горілка "Хортиця" класична. Тому фіскального чеку № від 20.10.2018 року через реєстратор розрахункових операцій ФН фактично було реалізовано горілку "Хортиця" класична, об`ємом 0,2 л за ціною 36,00 грн. (копія денного 2-звіту №0993 від 20.10.2018 року наявна в матеріалах справи).

На підтвердження даного факту позивачем були надані суду наступні документи:

- договір поставки №3463 від 24.03.2017 року, за яким позивач отримує товар - алкогольні напої у ТОВ "Українська дистрибуційна компанія" (а.с. 50, 51);

- видаткову накладну ТОВ "УДС" від 29.03.2017 року №5549, згідно якої Горілка "Хортиця" класична закуплялась ФОП ємністю 0,2 л (а.с. 52);

- роздруківку з офіційного сайту Global Spirits (власника бренду "Хортиця") в мережі Інтернет (посилання http://globalspirits.com.ua/uk/brend/horticya), з яких вбачається, що горілка "Хортиця" класична випускається в наступних об`ємах: 0,2 л; 0,375 л; 0,5 л; 0,7 л; 1,0 л (а.с. 46-49).

Оцінивши наведені докази, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом".

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Ураховуючи наведене, а також, що правова позиція відповідача ґрунтується лише на єдиному випадку виявлення торгівлі позивачем у період з 12 травня 2018 року по 14 грудня 2018 року за ціною нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін, встановлених законодавством, в той час як позивачем на підтвердження допущення під час кодування товару в касовому апараті (РРО) механічної помилки (замість об`єму 0,2 л вказано 0,25 л), надано докази того, що горілка "Хортиця" класична, взагалі не випускається виробником об`ємом 0,25л, і що не спростовується контролюючим органом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2018 року №000282 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10000 грн.

В даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення позивачем 20 жовтня 2018 року роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої.

При цьому колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що одним з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку презюмується, що вони є протиправними.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2018 року №000282 на суму штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 71561,88 грн. та у вказані частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В інший частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов