Справа № 300/7003/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/7003/21 пров. № А/857/1575/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шевчук С.М.,

суддів - Кухтея Р.В., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог (постановлену у м.Івано-Франківськ, судом під головуванням судді Боршовського Т.І., дата складання повного тексту ухвали - не зазначено) у справі №300/7003/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №0-0903 від 13.10.2021, рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020, акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020 та зобов`язання до вчинення дій, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року повернуто позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, зобов`язання звільнити майно з податкової застави (арешту).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену ухвалу, а справу направити для продовження розгляду. На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що згідно ч.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху. Однак, в частині позовних вимог про повернення майна з податкової застави (зняття арешту), суд, на думку апелянта, мав би відкрити провадження, оскільки не виносив в цій частині ухвали на усунення недоліків.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштові адреси сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України, вважає за можливе розглянути вказану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, зобов`язання звільнити майно з податкової застави (арешту). При цьому, мотиви і аргументи, які вказані позивачем в заяві від 13.12.2021 щодо поновлення процесуального строку, не підтверджують дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом в згаданій вище частині позовних вимог та поважність причин його пропуску.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 08.11.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 0-0903 від 13.10.2021 Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про нарахування та сплату податкового боргу в сумі 67089,55 грн., в тому числі: 63452,14 грн. податкового зобов`язання та 3637,41 грн. пені; зняти арешт з нерухомого майна.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання зазначеної ухвали від 15.11.2021 позивач направив до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву від 26.11.2021 про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучив: позовну заяву від 26.11.2021, в необхідній кількості примірників, в якій уточнив відповідача у справі та зміст позовних вимог; квитанцію про доплату судового збору в розмірі 1816,00 грн.; належним чином засвідчені копії документів, долучених до позовної заяви; належним чином засвідчені копії паспорта позивача та реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Так, відповідно до прохальної частини позовної заяви від 26.11.2021 ОСОБА_1 виклав позовні вимоги в новій редакції, згідно яких просив суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 0-0903 від 13.10.2021 Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про нарахування та сплату податкового боргу в сумі 67089,55 грн., в тому числі: 63452,14 грн. податкового зобов`язання та 3637,41 грн. пені; визнати протиправними і скасувати рішення про опис майна у податкову заставу (арешту) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 (прийняте начальником управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області Князевичем М.М.) та акт опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020 (складений податковим керуючим ОСОБА_2 ); зобов`язати відповідача звільнити майно з податкової застави (арешту).

Таким чином, в позовній заяві від 26.11.2021 ОСОБА_1 додатково вказав нові позовні вимоги про визнання протиправними і скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешту) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 суд першої інстанції продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та зобов`язав позивача виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначення поважних причин пропуску такого строку в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020.

На виконання зазначеної ухвали від 06.12.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву від 13.12.2021 про поновлення строку звернення до суду.

Однак, вважаючи, що позивачами пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, зобов`язання звільнити майно з податкової застави (арешту) та не наведено поважних підстав його пропуску, ухвалою від 21.12.2021 року у вказаній частині повернув таку позивачам.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 44 КАС встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно частини другої ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність; захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів; запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.96 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява №28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є не усунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду:

- позовну заяву, в необхідній кількості примірників, в якій уточнити відповідача у справі та зазначити передбачені пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України необхідні відомості про нього; уточнити зміст позовних вимог відповідно до змісту позовної заяви;

- документ про доплату судового збору в розмірі 908,00 грн. (за умови залишення без змін кількості позовних вимог);

- належним чином засвідчені копії документів, долучених до позовної заяви, які мають бути надіслані відповідачу, або засвідчити такі копії документів безпосередньо в приміщенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду;

- належним чином засвідчені копії паспорта позивача та його реєстраційного номера облікової картки платника податків.

На виконання зазначеної ухвали від 15.11.2021 позивач направив до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву від 26.11.2021 про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучив позовну заяву від 26.11.2021 у якій уточнив зміст позовних вимог.

Зважаючи на зміст уточнених вимог позовної заяви від 26.11.2021 року, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 суд першої інстанції продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та зобов`язав позивача виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначення поважних причин пропуску такого строку в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020.

Отже, як вбачається із вказаної вище ухвали Івано-Франківським окружним адміністративним судом продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви лише в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020. При цьому, в частині вимог позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави (арешту), у вказаній ухвалі не йдеться.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху.

Що стосується вимог позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акту опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, то з матеріалів справи слідує, що позивачем отримано вказане рішення та акт - 18.03.2020року.

Жодних активних дій з метою отримання від відповідача інформації про підстави прийняття рішення про опис майна у податкову заставу (арешту) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та складання акту опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020 позивач в розумні строки не вчинив. Вказане рішення так акт у передбачений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк до суду не оскаржив.

Будь-яких доказів та доводів щодо наявності у нього об`єктивних перешкод, які не залежали від його волі та які позбавляли можливості позивача звернутися до суду з позовом у визначений законом строк та спосіб про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешту) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акту опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020року позивач не навів та суду не надав. Приведені ж позивачем доводи не вказують на наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду із названими позовними вимогами.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що у частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акту опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, суд першої інстанції підставно виніс ухвалу про повернення позовної заяви.

Стосовно ж вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави (арешту), то колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції в частині вимог позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави (арешту) ухвали про усунення недоліків не виносив у вказаній частині, а відтак повернувши позивачу позовну заяву у вказаній частині порушив приведені вище вимоги закону.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову в частині вимог позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави (арешту) є передчасною та прийнята з порушення вимог КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при поверненні позовної заяви у вказаній вище частині допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи у цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 308, ст. 312, ст. 315, ст. 320, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 300/7003/21 в частині зобов`язання Головного Управління ДПС в Івано-Франківській області звільнити майно з податкової застави (арешту) скасувати, а справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 23 березня 2022 року