Справа № 160/25296/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року Справа № 160/25296/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позивачеві перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";

- зобов`язати відповідача виплачувати позивачеві призначену пенсію шахтаря згідно ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 80% заробітної плати визначеної відповідно до ст.40 цього Закону за період заробітку з 01.07.2000 року по 31.01.2017 року з індивідуальним коефіцієнтом обчислення пенсії 3,79431 після оптимізації, визначеним відповідачем 01.02.2018р. при призначенні пенсії за віком, до проведеного перерахунку пенсії з 01.09.2021р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.02.2017р. він отримував пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання та згідно його заяви від 01.02.2018р. про перехід на інший вид пенсії, позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% заробітної плати, що становило 16472,16 грн. 05.09.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №0400-010310-8/117920 повідомило позивача про те, що при перевірці його пенсійної справи виявлено, що при переході на пенсію за віком невірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії позивача, що призвело до переплати пенсії, та з 01.09.2021р. пенсійну справу позивача було приведено у відповідність і розмір пенсії буде становити 13599,32 грн. Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 01.10.2021р., в якій просив привести у відповідність розмір його пенсії та виплачувати у розмірі, який був визначений станом на 01.08.2021р. з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітку 3,79431 за період його роботи з 01.07.2000р. по 31.01.2017р. Листом №35859-30901/Л-01/8-0400/21 від 11.10.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що при перевірці його пенсійної справи виявлено, що при переході на пенсію за віком невірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії позивача, що призвело до переплати пенсії, та пенсійну справу позивача було приведено у відповідність, а саме, заробітну плату обчислено відповідно до норм Закону №1788, без застосування оптимізації, що вплинуло на загальний розмір пенсійної виплати. Позивач вважає такі дії пенсійного органу протиправними, оскільки з 01.09.2021р. без відома позивача та без його заяви, в порушення ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», безпідставно було перераховано призначену пенсію за віком та станом на 01.09.2021 р. визначено розмір в сумі 13599,32 грн. з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії після оптимізації в розмірі 3,13256, який розраховано за інший період заробітної плати, а саме: з заробітної плати за період з 01.04.1992 року по 01.11.1992 року, з 01.02.1995 року по 01.12.1995 року, з 01.01.1996 року по 31.05.1996 року, з 01.12.1996 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1999 року, з 01.07.2003 року по 31.12.2017 року, що порушує вимоги ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, і лише за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв; період страхового стажу позивача згідно з трудовою книжкою починається лише з 04.12.1996 року, при цьому, він не бажав враховувати заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд, оскільки для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року; Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 на який посилається відповідач, діяв в частині розрахунку пенсій до 2005 року, тобто взагалі до призначення позивачеві первинно пенсії по інвалідності; при поданні заяви 01.02.2018р. про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах, довідку за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд за період з 01.04.1992 року по 01.11.1992 року, з 01.02.1995 року по 01.12.1995 року, з 01.01.1996 року по 3 1.05.1996 року, з 01.12.1996 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1999 року, до органів ПФУ позивач не подавав. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини та рішення Конституційного Суду України.

Ухвалою суду від 17.01.2022р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.33).

16.03.2022р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі посилаючись на те, що при перевірці його пенсійної справи виявлено, що при переході на пенсію за віком невірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії позивача, що призвело до переплати пенсії; призначення пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва / професійного захворювання врегульовано ст.23 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно, пенсія по інвалідності в наслідок професійного захворювання позивачеві була призначена за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення (Закон №1788); загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій врегульовано ст.65 Закону №1788, якою не передбачена можливість проведення оптимізації заробітної плати особи для визначення її середньомісячного заробітку для обчислення пенсії; при переведенні позивача з пенсії по інвалідності в наслідок професійного захворювання на пенсію за віком, помилково було застосовано механізм оптимізації заробітної плати для визначення середньомісячного заробітку, шляхом виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу, що вплинуло на розмір індивідуального коефіцієнту, середньомісячного заробітку та загального розміру пенсійної виплати (а.с.37-40).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 18.03.2022р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

09.02.2017р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності, що підтверджується змістом копії відповідної заяви (а.с.23).

На підставі наведеної заяви позивачеві була призначена пенсія по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується листами відповідача від 05.09.2021р. та від 11.10.2021р., копії яких наявні у справі (а.с.12-13,26,43-44).

01.02.2018р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перехід на інший вид пенсії, до якої надав копію паспорта та трудову книжку, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.24).

На підставі вищенаведеної заяви, позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку останній отримував у розмірі 80% від середньомісячного заробітку 20590,20 грн. (індивідуальний коефіцієнт для обчислення 3,79431), а саме: у розмірі 16472,16 грн. (а.с.14-17,45).

05.09.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №0400-010310-8/117920 повідомило позивача про те, що при перевірці його пенсійної справи виявлено, що при переході на пенсію за віком невірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії позивача, що призвело до переплати пенсії, та з 01.09.2021р. пенсійну справу позивача було приведено у відповідність і розмір пенсії буде становити 13599,32 грн. (а.с.12-13).

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 01.10.2021р., в якій просив привести у відповідність розмір його пенсії та виплачувати у розмірі, який був визначений станом на 01.08.2021р. з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітку 3,79431 за період його роботи з 01.07.2000р. по 31.01.2017р. (а.с.25,41).

Листом №35859-30901/Л-01/8-0400/21 від 11.10.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що при перевірці його пенсійної справи виявлено, що при переході на пенсію за віком невірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії позивача, що призвело до переплати пенсі, та пенсійну справу позивача було приведено у відповідність, а саме, заробітну плату обчислено відповідно до норм Закону №1788, без застосування оптимізації, що вплинуло на загальний розмір пенсійної виплати (а.с.26,43-44).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача щодо проведення позивачеві перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право на належне пенсійне забезпечення шляхом визнання таких дій протиправними та зобов`язання відповідача виплачувати позивачеві призначену пенсію шахтаря згідно ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 80% заробітної плати визначеної відповідно до ст.40 цього Закону за період заробітку з 01.07.2000 року по 31.01.2017 року з індивідуальним коефіцієнтом обчислення пенсії 3,79431 після оптимізації, визначеним відповідачем 01.02.2018р. при призначенні пенсії за віком. до проведеного перерахунку пенсії з 01.09.2021р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058), який набув чинності з 01.01.2004р.

Частиною 1 ст.8 Закону №1058 визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 30 Закону №1058 передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Частиною 1 ст.33 Закону №1058 встановлено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148 від 03.10.2017р. (далі Закон №2148) внесено зміни до Закону №1058, зокрема, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 викладено у такій редакції: Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності до ст.1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (далі Закон №345) встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно до ст.8 Закону №345 (у редакції чинній з 11.10.2017р.) визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 3 ст. 45 Закону №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 01.01.2004р. пенсія по інвалідності призначається відповідно до Закону №1058; переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду; при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому, особам, пенсія яким призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які відпрацювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків та на яких розповсюджується дія Закону №345 мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Так, як встановлено судом із матеріалів справи, позивачеві була призначена пенсія по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.12-13,26,43-44).

01.02.2018р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перехід на інший вид пенсії, до якої надав копію паспорта та трудову книжку, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.24).

На підставі вищенаведеної заяви, позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку останній отримував у розмірі 80% від середньомісячного заробітку 20590,20 грн. (індивідуальний коефіцієнт для обчислення 3,79431), а саме: у розмірі 16472,16 грн. (а.с.14-17,45).

05.09.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №0400-010310-8/117920 повідомило позивача про те, що при перевірці його пенсійної справи виявлено, що при переході на пенсію за віком невірно було визначено заробітну плату для розрахунку пенсії позивача, що призвело до переплати пенсії, та з 01.09.2021р. пенсійну справу позивача було приведено у відповідність і розмір пенсії буде становити 13599,32 грн. (а.с.12-13).

Листом №35859-30901/Л-01/8-0400/21 від 11.10.2021р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача зокрема, про те, що пенсійну справу позивача було приведено у відповідність, а саме, заробітну плату обчислено відповідно до норм Закону №1788, без застосування оптимізації, що вплинуло на загальний розмір пенсійної виплати (а.с.26,43-44).

При цьому, з 01.09.2021р. розмір пенсії позивача в сумі 13599,32 грн. визначено виходячи із розміру 80% від середньомісячного заробітку 16999,15 грн. (індивідуальний коефіцієнт для обчислення 3,13256) та при проведенні такого перерахунку пенсії позивача відповідачем заробітна плата позивача була обрахована за періоди з 01.04.1992 року по 30.11.1992 року, з 01.02.1995 року по 31.12.1995 року, з 01.01.1996 року по 31.05.1996 року, з 01.12.1996 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1997 року по 31.12.1999 року, з 01.07.2003 року по 31.01.2017 року (а.с.19-22,50-53).

Разом з тим, зі змісту копій заяв позивача від 09.02.2017р. про призначення пенсії по інвалідності та від 01.02.2018р. про перехід на інший вид пенсії та розписок-повідомлень до них (а.с.23,24) не вбачається подання позивачем до пенсійного органу довідок про заробітну плату за вищенаведені враховані відповідачем періоди до 30.06.2000р., а відповідачем суду таких довідок не надано.

Щодо посилань відповідача на необхідність застосування до позивача положень ст.65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як саме за цим Законом позивачеві була призначена пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва / професійного захворювання, то слід зазначити про безпідставність таких посилань відповідача, оскільки, по-перше, позивачеві була призначена пенсія по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням саме згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копіями листів відповідача від 05.09.2021р. та від 11.10.2021р. (а.с.12-13,26,43-44); відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років; по-третє, згідно ст.28 Закону №1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Наведені обставини виключають застосування для розрахунку пенсії позивача положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині визначення розміру пенсії позивача.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо проведення позивачеві перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій відповідача щодо проведення позивачеві перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", з урахуванням норм вищенаведеного законодавства та вищенаведених обставин встановлених судом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій відповідача щодо проведення позивачеві перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", суд приходить до висновку, що відповідач, вчинивши наведені дії, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що вищенаведеними діями, відповідач порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо проведення позивачеві перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі, призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Також, слід зобов`язати відповідача виплачувати позивачеві призначену пенсію шахтаря згідно ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 80% заробітної плати визначеної відповідно до ст.40 цього Закону за період заробітку з 01.07.2000 року по 31.01.2017 року з індивідуальним коефіцієнтом обчислення пенсії 3,79431 після оптимізації, визначеним відповідачем 01.02.2018р. при призначенні пенсії за віком, до проведеного перерахунку пенсії з 01.09.2021р., враховуючи те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо проведення з 01.09.2021р. перерахунку пенсії позивачеві у меншому розмірі, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виплачувати позивачеві призначену пенсію шахтаря згідно ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 80% заробітної плати визначеної відповідно до ст.40 цього Закону за період заробітку з 01.07.2000 року по 31.01.2017 року з індивідуальним коефіцієнтом обчислення пенсії 3,79431 після оптимізації, визначеним відповідачем 01.02.2018р. при призначенні пенсії за віком. до проведеного перерахунку пенсії з 01.09.2021р., що є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 08.12.2021р. у розмірі 908,00 грн. (а.с.8,31).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати з 01.09.2021р. пенсії у меншому розмірі призначеної з 01.02.2018р. відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) призначену пенсію шахтаря згідно ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 80% заробітної плати визначеної відповідно до ст.40 цього Закону за період заробітку з 01.07.2000 року по 31.01.2017 року з індивідуальним коефіцієнтом обчислення пенсії 3,79431 після оптимізації, визначеним пенсійним органом при призначенні пенсії за віком, до проведеного перерахунку пенсії з 01.09.2021р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва