Справа № 420/19772/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/19772/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 року у справі № 420/19772/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

22.10.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні;

- визнати протиправною відмову Військової академії (м. Одеса) щодо виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за період затримки (з 09.01.2019р. по день ухвалення рішення) остаточного розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку з 09.01.2019р. по день ухвалення рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2022р. у справі №420/19772/21 визнано неповажною причину пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій та відмови протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропущено визначений приписами чинного процесуального законодавства строк звернення до суду.

Не погодившись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій викладено прохання скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що постановляючи ухвалу від 06.01.2022р. окружним адміністративним судом не враховано, що позивачем в позовній заяві також заявлено вимогу про визнання протиправною відмови Військової академії (м. Одеса) щодо виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за період затримки (з 09.01.2019р. по день ухвалення рішення) остаточного розрахунку при звільненні. Тобто, позивачем оскаржено саме відмову у виплаті, яка мала місце 18.10.2021р. На думку ОСОБА_1 , до отримання відмови у виплаті середнього заробітку право позивача ще не було порушено, а тому не виникло кореспондуюче право на його захист у судовому порядку. Як стверджує позивач, він не мав наміру зловживати своїми процесуальними правами та звернувся до суду з даним позовом у найбільш короткий строк після отримання 18.10.2021р. відмови у виплаті середнього заробітку.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що у період з 17.10.2017р. по 08.01.2019р. ОСОБА_1 працював заступником начальника кафедри бронетанкової техніки факультету підготовки спеціалістів високомобільних десантних військ Військової академії (м. Одеса).

Згідно із витягом наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №692 від 26.12.2018р. полковника ОСОБА_1 , начальника автомобільної та бронетанкової служби озброєння командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас.

З матеріалів справи убачається, що повний розрахунок із позивачем Військовою академією (м. Одеса) здійснено 29.07.2021р.

У зв`язку із затримкою остаточного розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 звернувся до Військової академії (м. Одеса) із заявою від 17.08.2021р. щодо виплати середнього заробітку.

Означене звернення відповідачем отримано 06.09.2021р., що підтверджується наявною у матеріалах справи відповідною накладною ПН №5383 (а.с.41).

Також, ОСОБА_1 звертався до Військової академії (м. Одеса) із заявою від 06.09.2021р. щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки виплати остаточного розрахунку.

За наслідками розгляду вищеозначених звернень Військовою академією (м. Одеса) на ім`я ОСОБА_1 надіслано лист від 11.10.2021р. №6/21/910, у якому адресату повідомлено, що підстав для нарахування та виплати середнього заробітку немає.

Як зазначає позивач, лист Військової академії (м. Одеса) від 11.10.2021р. №6/21/910 ним отримано 18.10.2021р.

Не погодившись із відмовою у виплаті середнього заробітку ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів 19.10.2021р. (позовну заяву здано на пошту) звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням такого спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг процесуального строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У даному випадку, спірним є питання щодо виплати Військовою академією (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом даний спір є публічно-правовим з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно із частинами 1-5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2021 року, розглядаючи спірне питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогою про стягнення компенсації за затримку повного розрахунку при звільненні (грошової компенсації за неотримане речове майно) висловив правову позицію, відповідно до якої строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що не є заробітною платою, а тому на них не поширюються норми частини другої статті 233 КЗпП України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, повний розрахунок із ОСОБА_1 Військовою академією (м. Одеса) проведено 29.07.2021р., а тому саме з вказаної дати розпочинається місячний строк, у межах якого позивач мав права звернутися до суду за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Однак, колегією суддів установлено, що з даним позовом ОСОБА_1 до суду звернувся лише 19.10.2021р. (позовну заяву здано на пошту), тобто поза межами передбаченого приписами чинного процесуального законодавством строку.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, жодних доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з означеною частиною позовних вимог позивачем суду не надано.

До того ж, колегія суддів зауважує, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 до суду із даною позовною заявою звернувся поза межами, передбаченого приписами чинного процесуального законодавства, місячного строку.

Стосовно доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не враховано заявлення у позовній заяві також вимоги про визнання протиправною відмови Військової академії (м. Одеса) щодо виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за період затримки (з 09.01.2019р. по день ухвалення рішення) остаточного розрахунку при звільненні, колегія суддів зазначає таке.

Зокрема, за наслідками дослідження підстав та предмета позову апеляційним судом установлено, що, у даному випадку, між сторонами наявний спір щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Означене судове провадження позивачем ініційовано з метою виплати йому роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З огляду на те, що зміст викладених ОСОБА_1 позовних вимог та обраний спосіб захисту порушеного права зводяться до однієї мети, а саме стягнення з Військової академії (м. Одеса) середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні, апеляційний суд вважає необґрунтованими вищеозначені твердження позивача.

Крім того, на думку суду апеляційної інстанції, не впливає на визначений приписами чинного процесуального законодавства строк звернення до суду також те, що ОСОБА_1 звертався до Військової академії (м. Одеса) із заявами від 17.08.2021р., та від 06.09.2021р., оскільки початок перебігу такого строку розпочато, зокрема, з 30.07.2021р. - з наступного дня за днем фактичного розрахунку, а днем його закінчення є 30.08.2021року.

Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 року у справі № 420/19772/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.