Справа № 340/9586/21
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м.Кропивницький Справа № 340/9586/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Пасічника Ю.П. розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Кіровоградської обласної прокуратури (вул.Велика Пермська, 4, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ), П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів, (вул.Різницька, 13/15, м.Київ, 01001), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офіс Генерального прокурора (вул.Різницька, 13/15, м.Київ, 01001, ) про скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обласної прокуратури; П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих); третя особа на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора та просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 13 від 13 вересня 2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки», прийняте П`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих);

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Кіровоградської обласної прокуратури № 478-к від 21 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 , звільнено з посади прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області з 22.10.2021р. або на рівнозначній посаді в органах прокуратури з 22.10.2021р.;

- стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури (вулиця Велика Пермська, будинок 4 м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02910025) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення на посаді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 05.07.2012 безперервно працював в органах прокуратури Кіровоградської області.

13.09.2021 було прийнято рішення п`ятнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (надалі кадрова комісія) №13 в якому зазначено, що за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки позивач набрав кількість балів, що є меншою від прохідного балу (93) для успішного складання іспиту.

Враховуючи рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), керівником Кіровоградської обласної прокуратури 21.10.2021 було видано наказ №478-к, яким позивача було звільнено з посади прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури з 22.10.2021 (т.1а.с.1-58).

Вважаючи звільнення з органів прокуратури незаконним з підстав викладених у позові, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву поданому Кіровоградською обласною прокуратурою та поясненнях Офісу Генерального прокурора, які за своїми правовими позиціями збігаються, останні проти позову заперечують, вважаючи його безпідставним. Зазначають, що за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки позивачем набрано кількість балів, яка є меншою прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку з чим кадровою комісією №15 на підставі п.п. 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону від 19.09.2019 №113-ІХ, п. 6 розділу І, п. 5 розділу ІІ Порядку № 221, прийнято рішення № 13 від 13 вересня 2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки». Як зазначають відповідач та третя особа, у відповідності до пп. 2 п. 19 Розділу ІІ Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором є підставою для позивача на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". За наведених вище обставин керівником Кіровоградської області і був виданий оскаржуваний наказ № 478-к від 21 жовтня 2021 року про звільнення позивача з займаної посади. Відповідач та третя особа наголошують, що звільнення за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» застосовується за наявності підстав, передбачених підпунктами 1-4 пункту 19 розділу ІІ Закону від 19.09.2019 №113-ІХ, які не містять такої умови як прийняття рішення про ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури, оскільки в цьому випадку юридичним фактом для звільнення позивача було рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором. Крім того, відповідач та третя особа зазначають, що положення Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ та Закону України "Про прокуратуру" є чинними та неконституційними у встановленому порядку не визнавались, а тому підлягають обов`язковому застосуванню та виконанню (т.1а.с.110-124,т.2а.с.1-31).

20.12.2021 позивачем надано відповідь на відзив Кіровоградської обласної прокуратури, якою, на переконання позивача, спростовуються доводи наведені з відзиві (т.1а.с.139-144).

Відповідач 15-та кадрова комісія, відповіді на позов не надав.

Ухвалою суду від 02.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 14.01.2022р. Крім того, ухвалою суду від 02.12.2021 витребувано від Офісу Генерального прокурора докази необхідні для розгляду справи (т.1а.с.98,99).

Ухвалою суду від 14.01.2022 підготовче судове засідання відкладено до 04.02.2022 та залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора (т.1а.с.212,213).

Ухвалою суду від 04.02.2022 підготовче судове засідання відкладено до 16.02.2022, а також відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів (т.1а.с.236,237).

Ухвалою суду від 16.02.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2022 (т.2а.с.247).

02.03.2022 суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, крім того, 17.03.2022 позивачем подано клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні (т.2а.с.251,252).

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставинами, на яких ґрунтуються позов та відзив і пояснення на позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював в органах прокуратури на прокурорських посадах з 05.07.2012 (т.1а.с.68-72).

Наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 21.10.2021р. №478-к позивач звільнений з посади прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури на підставі п.п. 2 п. 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 22.10.2021р. (т.1а.с.65).

Підставою звільнення стало рішення п`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021р. №13 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» (т.1а.с.66).

Вважаючи своє звільнення безпідставним, а відповідне рішення п`ятнадцятої кадрової комісії незаконним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Верховною Радою України 19.09.2019 прийнято Закон України № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон N 113-IX), яким передбачено створення у системі органів прокуратури Офісу Генерального прокурора, офісів обласних прокуратур.

На виконання вимог Закону, наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації та додатки до вказаного порядку (далі - Порядок № 221) (т.1а.с.172-189).

Наказом Генерального прокурора № 233 від 17.10.2019 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (далі - Порядок № 233) (т.1а.с.161-167).

Позивач, на підставі пункту 10 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України від 19.09.2019 № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", звернувся до Генерального прокурора із заявою від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (т.2а.с.32).

Відповідно до п. 6 Порядку №221 атестація включає такі етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

При цьому, відповідно до п. 7 Порядку №221 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення третьої кадрової комісії від 15.10.2020, як оформлене протоколом №2, позивача було допущено до другого етапу атестації, як такого, що успішно пройшов іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (т.2а.с.33-40).

Відповідно до роздруківки звіту про проходження позивачем іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки від 02.11.2020, позивачем набрано 92 бали при необхідних 93 (т.2а.с.45-49).

Третьою кадровою комісією від 02.11.2020 розглядалось питання щодо заяв прокурорів, в т.ч. і позивача, які не набрали 93 бали, або не змогли закінчити тестування та про можливість призначення нової дати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (т.2а.с.41,42,61).

Рішенням третьої кадрової комісії від 17.11.2020, протокол №10, вирішено призначити нову дату складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, оскільки технічні причини могли негативно вплинути на об`єктивний результат його тестування, натомість дата іспиту не встановлювалась (т.2а.с.52-60).

При цьому суд зазначає, що відповідно до змісту абз. 2 п. 11 розділу І, п. 1 розділу ІІ, п. 2 розділу ІІІ, п. 1 розділу IV Порядку №221 встановлення відповідної дати, часу та місця проходження відповідного етапу атестації належить до виключної компетенції кадрової комісії.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 22.07.2021 №239 створено п`ятнадцяту кадрову комісію (т.1а.с.196,197).

Відповідно до протоколу №1 від 09.08.2021 засідання п`ятнадцятої кадрової комісії вирішено звернутись до кадрового підрозділу Офісу Генерального прокурора про передачу до п`ятнадцятої кадрової комісії матеріалів атестації стосовно прокурорів, щодо яких прийнято першою четвертою кадровими комісіями матеріалів атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) рішення про призначення нового часу (дати) складання іспиту (т.2а.с.76,77).

Актом приймання-передачі п`ятнадцятій кадрові комісії передано матеріали атестації (відомості, протоколи, заяви тощо) третьої кадрової комісії стосовно прокурорів, щодо яких прийнято рішення про призначення нового часу складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (т.2а.с.75).

Відповідно до протоколу №6 від 25.08.2021 засідання п`ятнадцятої кадрової комісії вирішувалось питання щодо включення до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, в т.ч. і позивача по справі (пункт 8 питання порядку денного) (т.2а.с.78-114).

Згідно рішення кадрової комісії (голосування «за» - 0, «проти» - 4) по пункту 8 питання порядку денного, відмовлено позивачеві у допуску до повторного проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (т.2а.с.83 звор.).

Відповідно до протоколу №11 від 13.09.2021 засідання п`ятнадцятої кадрової комісії (додаток №1 до протоколу), визначено перелік осіб, які неуспішно пройшли атестацію, в т.ч. і позивача по справі (т.2а.с.115-140).

На підставі вищевказаного протоколу п`ятнадцятою кадровою комісією, відносно позивача, прийнято рішення №13 від 13.09.2021 про неуспішне проходження прокурором атестації (т.2а.с.141).

На підставі вищевказаного рішення п`ятнадцятої кадрової комісії Кіровоградською обласною прокуратурою видано наказ №478-к від 21.10.2021 про звільнення позивача було звільнено з посади прокурора Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та органів прокуратури з 22.10.2021 (т.1а.с.65).

Враховуючи вищевказані обставини суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014.

Згідно з частиною 1 статті 4 вказаного Закону організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, діючій до внесення змін Законом України від 19.09.2019 № 113-IX) систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Законом України від 19.09.2019 № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон № 113-IX), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до підпункту 2 пункту 21 Закону № 113-IX у Законі України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., N 2 - 3, ст. 12 із наступними змінами) у статті 7: у частині першій: пункт 1 викласти в такій редакції: " 1) Офіс Генерального прокурора"; у пункті 2 слово "регіональні" замінити словом "обласні"; у пункті 3 слово "місцеві" замінити словом "окружні"; пункт 4 виключити.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону України від 19.09.2019 N 113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Пунктом 7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону N 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором. Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункти 9, 10, 12 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX).

Таким чином, процедура реформування органів прокуратури розпочата з дня набрання чинності Законом N 113-IX та вищенаведеними нормами цього Закону визначено основну її мету та специфіку, а саме: проходження прокурорами атестації з метою подальшого несення служби в органах прокуратури.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону України Закону № 113-IX) усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення.

Наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації.

Виданий на виконання пункту 9 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX наказ Генерального прокурора N 221 від 03.10.2019 оприлюднений державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 04.10.2019.

Відповідно до пунктів 1, 9 та 10 розділу I Порядку N 221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

Як вже встановлено судом, позивачем 07.10.2019 подавалась заява про переведення на посуду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію, яка підписана власноруч, не під примусом, скарги щодо її форми чи змісту не подавались. Доказів зворотного позивачем не надано. (т.2а.с.32).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач погодився та ознайомився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора; позивач усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого етапу атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-IX, позивача буде звільнено з посади прокурора.

Відповідно до змісту рішення п`ятнадцятої кадрової комісії №13 від 13.09.2021, позивача визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію саме через не набрання прохідного балу за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Порядку №221 прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до співбесіди, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Як вже встановлено судом позивачем за результатами іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки набрано 92 бали за необхідних 93.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 7 Порядку №221 призначення нового часу (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди, можливе лише за умови якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора.

Натомість матеріали справи не містять, а позивачем не доведено, що складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, що підтверджується відсутністю зауважень позивача під час підписання відомості про результати тестування (т.2а.с.43,44).

Відтак, з огляду на зазначене, рішення кадрової комісії є обґрунтованим та таким, що містить мотиви його прийняття.

Суд звертає увагу на ту обставину, що мотиви, якими позивач обґрунтовує свою позицію щодо необхідності скасування оскаржуваного наказу про звільнення, фактично свідчать про незгоду із положеннями Закону № 113-IX та Порядку N 221, які, на її думку, порушують права та гарантії позивача, що визначені Конституцією України.

З цього приводу суд зазначає, що положення Закону № 113-IX є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а тому відсутні правові підстави для їх незастосування.

Так, підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першоїстатті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 08.07.2003 N 15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців" (справа про атестацію державних службовців) зазначив, що "атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена частиною шостою статті 96 Кодексу законів про працю України, положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про державну службу". Згідно з цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Атестація окремих категорій державних службовців передбачена й іншими законами України, зокрема: "Про державну податкову службу в Україні" (ст. 15), "Про прокуратуру" (ст. 46), "Про статус суддів" (глава VII)" (абзац п`ятий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини).

У відповідності до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Таким чином, на переконання суду, у спірних правовідносинах позивач знаходився у стані повної правової визначеності, коли маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності не міг не усвідомлювати юридичних наслідків неуспішного проходження атестації.

При цьому, чітко визначеною нормою закону моментом звільнення у даному конкретному випадку є не завершенням процесу ліквідації органу прокуратури, завершення процесу реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події зумовленою проходженням атестації.

Оскільки юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру", є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором регіональної прокуратури, суд доходить висновку, що наказ Прокуратури Кіровоградської області від 21.10.2021 №478-к виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

В той же час, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, то й ці позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський Суд з прав людини наголосив, що "... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)."

Щодо інших доводів наведених позивачем у позовній заяв суд зазначає, що згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Разом з тим, в ході розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи положення статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 242-248, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник