Справа № 442/3936/17
Суддя: Нагірна О. Б.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/3936/17
Провадження № 6-а/442/1/2022
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівськоі області

в складі головуючої судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Кмітя Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, яке прийняте Дрогобицькою міською радою на виконання рішення суду, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання протиправним рішення, яке прийняте Дрогобицькою міською радою на виконання рішення суду, в якій просить: визнати протиправним рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 », яке прийняте на виконання Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі № 442/3936/17; направити окрему ухвалу до Львівської обласної прокуратури для перевірки обставин, встановлення наявності або відсутності ознак кримінального правопорушення у діях службових осіб Дрогобицької міської ради, передбаченого частиною 2 статті 382 Кримінального кодексу України, а можливо й інших кримінальних правопорушень; зобов`язати Львівську обласну прокуратуру повідомити Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області про результати перевірки та вжиті заходи у місячний строк; витребувати у Дрогобицької міської ради завірену копію рішення XVI сесії восьмого скликання № 953 від 22.12.2021 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування заяви покликається на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 27.05.2021 по справі № 442/3936/17 задовольнив її касаційну скаргу та зобов`язав Дрогобицьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Заява про примусове виконання рішення подана 05 липня 2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 06 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65982818.

20 січня 2022 року у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області відбувалося підготовче судове засідання у справі № 442/9031/21 за моїм позовом до Дрогобицької міської ради про відшкодування моральної шкоди.

У цьому судовому засіданні представник Дрогобицької міської ради вручив їй клопотання від 20.01.2022 року про долучення доказів до матеріалів справи, до якого в якості доказу долучено копію рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 », підпунктом 1.1. пункту 1 якого їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 8 орієнтовною площею 600 кв. м. у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вважає вищезазначене рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » протиправним, таким, яке прийняте всупереч закону, оскільки надавши дозвіл двом заявникам - громадянину ОСОБА_2 та їй на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж земельної ділянки під № 8 орієнтовною площею 600 кв. м. у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 , Дрогобицька міська рада створила ситуацію, за якої вона так і не зможе оформити документально цю земельну ділянку для будівництва житлового будинку та яка фактично їй не буде надана у власність. Крім того, станом на 14 січня 2022 року земельна ділянка № 8 вже була сформована, їй присвоєно кадастровий номер.

Вважає, що Дрогобицька міська рада надала перевагу громадянину ОСОБА_2 , оскільки перед тим, як надати дозвіл останньому на розроблення проекту землеустрою, їй постійно Дрогобицька міська рада відмовляла. Коли ж було надано дозвіл ОСОБА_2 , який станом на 14 січня 2022 року сформував земельну ділянку АДРЕСА_1 , після цього і їй надано дозвіл, начебто, на виконання Постанови та Ухвали Верховного Суду України, чим Дрогобицька міська рада створила конфлікт інтересів між двома громадянами, що свідчить про формальне виконання рішення суду, якежодним чином не створює для неї умов, за яких я зможу отримати у власність земельну ділянку, оскільки вільні земельні ділянки на АДРЕСА_1 відсутні.

Надання двох дозволів на одну і ту ж земельну ділянку Дрогобицька міська рада вчинила для того, щоб ввести в оману Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області (при розгляді справи 442/9031/21), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Верховний Суд України, начебто нею (Дрогобицькою міською радою) належним чином виконано Постанову Верховного Суду України. Однак таке виконання не можна вважати належним та законним, оскільки Дрогобицька міська рада надала мені дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянка, яка вже зайнята, сформована та присвоєно кадастровий номер вказаній земельній ділянці.

На думку заявника дії та поведінка Дрогобицької міської ради є незаконними, недобросовісними та неправомірними, цинічними та безвідповідальними, є такими, що суперечать законодавству України, містять ознаки неналежного урядування та, можливо, і кримінального правопорушення.

Таким чином, просить суд рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » визнати протиправним відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим зазначає, що оскільки рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 » є протиправним, Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі № 442/3936/17 залишається невиконана Дрогобицькою міською радою в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вказані у цій заяві обставини та факти можуть бути кваліфіковані за частиною 2 статті 382 КК України, а, можливо, за іншим статтями Кримінального кодексу України, тому вказані у цій заяві обставини та факти мають бути перевірені правоохоронними органами.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення її вирішення, суд приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на таке.

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано підпункт 4.1. пункту 4 рішення Дрогобицької міської ради від 20 грудня 2016 року № 528 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо відмови у передачі безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_1 . Зобов`язано Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1 . Зобов`язано Дрогобицьку міську раду подати до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звіт про виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , в місячний строк з часу набрання рішенням законної сили. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.05.2021 рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 11.09.2018 скасовано в частині відмови в задоволення позову. Ухвалено в цій частині нове рішення, Зобов`язано Дрогобицьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішення набрало законної сили та на його виконання виданий виконавчий лист.

15.06.2021 ОСОБА_1 було подано до Дрогобицької міської ради заяву з проханням виконати в повному обсязі вказану Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі № 442/3936/17.Заява зареєстрована за № 07/В-3024. ( а/с 22,23).

На вказану заяву заявниці надійшла відповідь від 09.11.2021 року № 3-24/10601 про те, що рішенням Дрогобицької міської ради від 23 вересня 2021 року № 641 їй відмовлено у задоволенні прохання (а/с 32).

Згідно листа виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 27.07.2021 № 3-17/6993 відповідно до інформації КП "Управління капітальногобудівництва" Дрогобицької міської ради на земельні ділянки № 8 та № 14 у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 не було укладених договорів пайової участі (а/с 24).

12.08.2021 ОСОБА_1 повторно було подано до Дрогобицької міської ради заяву, в якій в рамках виконання постанови Верховного Суду від 27 травня 2021 року по справі № 442/3936/17 та виконавчого листа по вказаній справі (виконавче провадження № 65982818) просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки АДРЕСА_2 або АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 600 м2 (згідно «Детального плану території в районі АДРЕСА_1 », затвердженого рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 р. № 235). Заява зареєстрована за № 07/В-3963 (а/с 28).

На вказану заяву ОСОБА_1 отримала відповідь від 16.09.2021 № 3-24/8578 про те, що дане питання буде розглянуто на черговій сесії Дрогобицької міської ради. Про результати розгляду її буде повідомлено додатково (а/с 29).

15.09.2021 заявниця подала до Дрогобицької міської ради ще одну заяву, в якій в рамках виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі № 442/3936/17 та виконавчого листа по вказаній справі (виконавче провадження № 65982818), просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 600 м2 (згідно «Детального плану території в районі АДРЕСА_1 », затвердженого рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 р. № 235). Заява зареєстрована за № 07/В-4449 (а/с 30).

На вказану заяву Дрогобицька міська рада листом від 07.12.2021 № 3-24/11346 повідомила про те, що 23.09.2021 було прийнято рішення № 641 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Підставою для відмови стало рішення Дрогобицької міської ради від 03.10.2017 № 871. (а/с 33,34), яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 № 442/8034/17 визнано протиправним та нечинним (а/с 53-56).

16.12.2021 ухвалою Верховного Суду було задоволено клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 27.05.2021 та зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області протягом 30 днів з дня отримання ухвали подати звіт про виконання вказаної постанови (а/с 35-37).

29.12.2021 ОСОБА_1 було подано чергову заяву до Дрогобицької міської радина виконання Постанови Верховного Суду від 27 травня 2021 року, Ухвали Верховного Суду від 16 грудня 2021 року та виконавчого листа по вказаній справі (а/с 39).

Як зазначає заявниця 01.01.2022з інтернет-сайту Дрогобицької міської ради їй стало відомо про наявність рішення № 953 від 22.12.2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 », яким Дрогобицька міська рада надала дозвіл громадянину ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок орієнтовною площею 600 кв. м. у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (діл. № 8) (а/с44) та рішення Дрогобицької міської ради № 802 від 25.11.2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1 », яким надано дозвіл громадянці ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки АДРЕСА_3 .

04.01.2022 нею був поданий до Дрогобицької міської ради запит на інформацію (в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації») про надання завіреної копії вказаного рішення міської ради № 953 від 22.12.2021 (а/с 41), однак згідно листа Дрогобицької міської ради від 10.01.2022 № 3-17/128 відтерміновано надання відповіді на запит на строк до 20 робочих днів (а/с 42). Дане рішення заявниці було надіслано 21.01.2022 (а/с 62,63).

Отже з наведеного вбачається, що коли земельна ділянка АДРЕСА_2 була вільна, Дрогобицька міська рада не голосувала за проекти рішень або відмовляла заявниці в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що земельній ділянці № НОМЕР_1 у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :01:015:0133, що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.01.2022 та від 27.01.2022 (а/с 45-49).

Згідно листа Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.01.2022 року №0-13-0.92-4/306-22 земельна ділянка з кадастровим номером:01:015:0133 зареєстрована в Національній Кадастровій системі 05.01.2022 (а/с50).

Таким чином, громадянин ОСОБА_2 станом на 14.01.2022 здійснив всі попередні дії для оформлення у свою власність земельної ділянки АДРЕСА_2 , а саме: 22 грудня 2021 року він отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою, звернувся до державного кадастрового реєстратора та 05.01.2022 сформував земельну ділянку, здійснив реєстрацію у державному кадастрі земельних ділянок та присвоїв кадастровий номер вказаній земельній ділянці.

Отже, станом на 05.01.2022, як і на 14.01.2022 земельна ділянка АДРЕСА_2 вже була сформована та присвоєно кадастровий номер, тобто визначено її як об`єкт цивільних прав.

Однакнезважаючи на надання дозволу громадянину ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 8 у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 рада 14.01.2022 прийняла рішення № 986 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 », яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки також № 8 у кварталі індивідуальної забудови на АДРЕСА_1 і ОСОБА_1 (а/с 40).

Заявниця, не погоджуючись із зазначеним рішенням звернулася до суду із заявою в порядку ст. 383 ЦПК України про скасування такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до абзацу 1 частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу вказаних норм, убачається, що Держгеокадастр за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії, а саме: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні, з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

Згідно з Інструкцією "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року N 376, межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Згідно з пунктами 45, 47, 162 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року N 1051 (далі - Порядок), із метою надання фізичним та юридичним особам актуальної картографічної інформації про об`єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку державними кадастровими реєстраторами виготовляється викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) за формою згідно з додатком 7.

Відповідно до пункту 183 Порядку викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) формується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в одному примірнику, який надається заявникові після підписання Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування та засвідчення його підпису власною печаткою, а у разі, коли викопіювання надається в електронній формі, - посвідчення його власним цифровим підписом.

Порядок погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118 та 186-1 ЗК України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з пунктом 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Порядок проведення державної реєстрації земельної ділянки також визначено пунктами 107-114 Порядку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Для здійснення державної реєстрації земельної ділянки кадастровому реєстратору подаються згідно з пунктом 110 Порядку: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Відповідно до пункту 111 Порядку державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову в державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-83 Порядку.

Згідно з вимогами статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У пункті 77 постанови Великої палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі N 688/2908/16-ц (провадження N 14-28цс20) зроблено висновок про те, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою.

Таким чином, надання дозволу територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ № 617/763/16-ц від 09.12.2020.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України , Робота та інші проти України , Варава та інші проти України , ПМП Фея та інші проти України ), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У відповідності до частини 6 статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, контроль за виконанням рішення суду, передбачений статтею 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Станом на день розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд зазначає про наявність обставин, які свідчать про те, що відповідач порушує законні права та інтереси позивача, ухиляючись від виконання ним дій зобов`язального характеру.

Приписи частини першої, другої статті 249 КАС України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі № 442/3936/17 щодо зобов`язання Дрогобицької міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

А відтак слід постановити окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону зі встановленням строку для повідомлення суду про їх усунення.

Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, яке прийняте Дрогобицькою міською радою на виконання рішення суду - задоволити.

Визнати протиправним рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 », яке прийняте на виконання Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 травня 2021 року по справі № 442/3936/17.

Зобов`язати Дрогобицьку міську раду у Львівській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі № 442/3936/17 щодо зобов`язання Дрогобицької міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Парковій в кварталі території вул. П.Орлика.

Скерувати окрему ухвалу до Дрогобицької міської ради у Львівській області для реагування та вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом.

Про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Нагірна О.Б.