Справа № 2-а-789/2010
Суддя: Горегляд О.І.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 року м. Кузнецовськ

о 14 годині 30 хвилин

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі судді Горегляд О.І., розглянувши одноособово в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на пенсію, перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області (далі по тексту - УПФ в м.Кузнецовськ Рівненської області), з наступними вимогами: визнати протиправною бездіяльність відповідача в перерахунку та виплати позивачу державної пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах, встановлених ст.ст.50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнати право позивача та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно з ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі відповідно шести мінімальних пенсій за віком та 50 процентів мінімальної пенсії за віком, застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 18 жовтня 2010 року; та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату збільшення пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 20 років згідно з ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Такі вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він належить до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 26 червня 2006 року визнаний інвалідом третьої групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи. Згідно з доводами позивача розмір його державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинен відповідати розміру, передбаченому ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та визначатися із встановленого законодавством України у відповідний період часу розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У позові ОСОБА_2 також зазначив, що він має стаж понад 20 років, проте відповідач не нараховує і не виплачує йому збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений 20-річний стаж, але не більше 75 процентів заробітку, що передбачене ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За таких обставин, позивач просить задоволити його позов ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на пенсію, перерахунок та виплату пенсії.

У встановлений ч.3 ст. 183-2 КАС України десятиденний строк з дня одержання копії ухвали суду про відкриття скороченого провадження від 18 листопада 2010 року зкопією позовної заяви, копіями доданих до неї документів відповідач подав суду пенсійну справу ОСОБА_2 №201478. Заяви про визнання позову або заперечень проти позову в даній адміністративній справі від УПФ в м.Кузнецовськ Рівненської області не надходило.

Дослідивши та оцінивши обставини, повідомлені сторонами у письмовій формі, а також обставини, встановлені під час дослідження матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 №201478, наданої відповідачем, суд визнав їх достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення за результатом розгляду даної справи у скороченому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до категорій 1. 2. З та 4, це зокрема: державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.50 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст.54 наведеного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності

-10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Судом встановлено, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 . виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 21 липня 2000 року, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1.3 26 червня 2006 року позивача визнано інвалідом третьої групи за захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії РВН №103764, виданою Рівненською обласною спеціалізованою онкорадіологічною МСЕК 26 червня 2006 року. Вказана група інвалідності встановлена довічно.

Із пенсійної справи №201478 слідує, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ в м.Кузнецовськ Рівненської області. З 18 жовтня 2010 року згідно із заявою позивача від 18 жовтня 2010 року, зареєстрованої 1 8 жовтня 2010 року за №806, відповідачем була вперше призначена ОСОБА_2 державна пенсія по інвалідності в розмірі фактичних збитків та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, та інваліду третьої групи за захворюванням, пов`язаним з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказаний вид державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. ОСОБА_2 отримує й на теперішній час. Наведені обставини, окрім матеріалів пенсійної справи №201478. також підтверджується довідкою УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області №414 від 12 листопада 2010 року.

Судом встановлено, що починаючи з 18 жовтня 2010 року до теперішнього часу нарахування та виплата позивачу державної пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, здійснені відповідачем в розмірі, значно меншому, ніж встановлено ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Даний факт підтверджується протоколом УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області №806 від 22 жовтня 2010 року та довідкою УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області №414 від 12 листопада 2010 року.

Матеріали справи свідчать, що право ОСОБА_2 на отримання державної пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем не оспорюється. Фактично між сторонами існує спір щодо розміру вказаних пенсій. Нарахування та виплат позивачу пенсії УПФ України в м.Кузнецовськ Рівненської області здійснювало в розмірі, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України» №1 від 03 січня 2002 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 року і «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» №654 від 16 липня 2008 року, які суперечать ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та істотно звужують обсяг встановлених законом прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягали ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

При визначенні розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лишеза правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Частиною 3 ст.28 вказаного Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Однак наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.50 і ч.4 ст.54 Закону України «Про статус

та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Для здійснення такого перерахунку пенсії непотрібне звернення пенсіонера, так як цей перерахунок пенсії має проводити орган Пенсійного фонду України відповідно до вимог діючого законодавства України з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії та її виплата ОСОБА_2 повинні проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено, що допущена ним бездіяльність є правомірною. Отже, адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача в перерахунку та виплати позивачу державної пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах, встановлених ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно з ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі відповідно шести мінімальних пенсій за віком та 50 процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 18 жовтня 2010 року, - обґрунтований та підлягає задоволенню.

Підпунктами 12, 15 і 17 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені зміни, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими у всіх випадках для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказаним Законом також змінено статтю 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зазначені зміни були визнані неконституційними.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Аналізуючи вказану норму цього Закону, суд з`ясував, що збільшення пенсії встановлюється у відсотку до заробітку. Тому, для застосування ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» істотне значення мас та обставина, який саме заробіток обраний для нарахування пенсії, гак як зокрема статтею 57 наведеного Закону визначено за який час може бути обрано заробіток для обчислення пенсії, за бажанням того, хто звернувся за пенсією. На думку суду, застосування частини 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» нерозривно пов`язано із обранням заробітку для нарахування пенсії відповідно до ст.57 вказаного Закону, оскільки є істотним чи було взято для нарахування пенсії заробіток за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення або більш короткі строки, визначені цією статтею, або ж було взято заробіток відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В цій частині визначення пенсійної виплати має зберігатися системність підходу: застосування для нарахування підвищення пенсії за страховий стаж норм того Закону, за яким обрано заробіток для нарахування основної пенсії, так як підвищення пенсії за страховий стаж пов`язане із заробітком, з якого нараховано пенсію.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимога ОСОБА_2 про перерахунок га виплату збільшення пенсії по інвалідності на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років задоволенню не підлягає, так як частиною 2 ст.56 вищезазначеного Закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) при призначенні пенсії за віком (вислугою років) і які не поширюються на пенсії, призначені відповідно до ст.54 цього Закону.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.ст.19, 46 Конституції України, ст.ст.49. 50. 54. ч.2 ст.56. ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», керуючись ч.1 ст.2, ч. 1 ст.8, ч.4 ст.9, ч.ч. 1, 2 ст.71, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч.ч.4-8 ст. 183-2, ч.ч.1,2 ст. 186, ч. 1 ст.256 КАС України суд. -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на пенсію, перерахунок та виплату пенсії задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області щодо непроведення призначення і виплати державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, ОСОБА_1 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду третьої групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати право ОСОБА_2 на отримання державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду третьої групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно з ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 50 (п`ятдесяти) процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18 жовтня 2010 року, з врахуванням проведених виплат.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 державну пенсію, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду третьої групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, згідно з ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, не меншому 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18 жовтня 2010 року, з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату збільшення пенсії - відмовити за їх безпідставністю.

Постанова суду в частині присудження ОСОБА_2 суми виплат державної і додаткової пенсії у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Управлінню Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області подати до Кузнецовського міського суду Рівненської області звіт про виконання даної постанови в місячний строк в частині негайного виконання - з дня одержання її копії, а в іншій частині постанови - з дня набрання законної сили.

На постанову суду до Львівського адміністративного апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області може бути подана апеляційна скарга зодночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягомдесяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя О.І.Горегляд