Справа № 522/3201/22
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3201/22
УХВАЛА
23 березня 2022 року м.Одеса
З позовом до Приморського районного суду міста Одеса звернулася ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 жовтня 2021 року № 321 «Про затвердження Схеми зонування режимів експлуатації електросамокатів та iнших індивідуальних електричних засобів пересування на об`єктах благоустрою міста Одеси із допустимою швидкістю руху у кожній зоні» затверджено Схему зонування режимів експлуатації електросамокатів та інших індивідуальних електричних засобів пересування на об`єктах благоустрою міста Одеси із допустимою швидкістю руку у кожній зоні»;
стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради судові витрати у розмірі 2 481 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу, остаточний розмір яких буде надано після закінчення розгляду справи по суті.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеса 14.02.2022р. справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.
10.03.2022р. вказаний позов надійшов до Одеського окружного адміністративного суду
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2022р. призначено суддею по справі Єфіменко К.С.
Дослідивши матеріали позову суд зазначає наступне.
Стаття 2. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Пункт 2 частини 1 статті 5. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Захист прав, свобод або законних інтересів можливий шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень або визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частини 2, 3 статті 264 КАС України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
Нормами Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 5 цього Кодексу передбачено право кожної особи, яка вважає, що її право порушене, звернутися до суду за його захистом.
У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.
Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право на судовий захист не є абсолютним. Законодавцем встановлені випадки, коли коло таких осіб є обмеженим. Процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.
Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру позивач також повинен пояснити які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.
Системний аналіз норм статті, 264 КАС України дає підстави для висновку, що вони регулюють правовідносини, які склалися щодо оскарження індивідуально-правового акту, але лише тим суб`єктом правовідносин, щодо якого даний акт застосовано, та нормативно-правового акту, норми якого поширюється на необмежену кількість осіб та який не вичерпує свою дію фактом його виконання.
28 жовтня 2021 року Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 321 «Про затвердження Схеми зонування режимів експлуатації електросамокатів та інших індивідуальних електричних засобів пересування на об`єктах благоустрою міста Одеси із допустимою швидкістю руху у кожній зоні» затверджено Схему зонування режимів експлуатації електросамокатів та інших індивідуальних електричних засобів пересування на об`єктах благоустрою міста Одеси із допустимою швидкістю руху у кожній зоні», якою визначається такі режими:
Рух заборонено - Траса здоров`я.
Швидкість руху 12 км/год. - Аркадійська алея, дендропарк Перемоги, - центральний парк культури та відпочинку ім. Т. Г. Шевченка, парк культури та відпочинку ім. Горького, парк Космонавтів, сквер Старобазарний, парк «Юність» сквер ім. Мечникова, сквер Старосiнний, парк культури та відпочинку «Преображенський», парк «Грецький», парк «Стамбульський», Соборна площа, Приморський бульвар, бульвар Михайла Жванецького, Міський сад (незалежно від часу дії Пішохідної зони вихідного дня), Пішохідна зона вихідного дня (у часи її дії).
Швидкість руху - 20 км/год. - iнша територія міста Одеси.
Зі змісту вказаного акту вбачається що ним введено обмеження на рух електросамокатів та інших індивідуальних електричних засобів пересування на об`єктах благоустрою міста Одеси та встановлено обмеження швидкості для такого транспорту.
Так, вказане рішення стосується лише власників вказаних видів індивідуального транспорту.
Позивачем не надано доказів того, що він є власником зазначеного в оспореному рішенні виду транспорту або положення оскарженого рішення були до нього застосовані.
Таким чином відсутність у позивача прав та інтересів у зв`язку з виданням оскарженого Рішення не породжує права на судовий захист, тобто права на звернення з цим позовом до суду.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
Керуючись статтями 170, 241-243, 248, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Копію ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві невідкладно разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання ухвали в порядку, визначеному п.15.5 Перехідних положень КАС України, але оскарження не зупиняє негайного виконання ухвали та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя К.С.Єфіменко