Справа № 340/6863/21
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2022 року м. Кропивницький Справа №340/6863/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати у день звільнення ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні;

- стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 151 409,92 коп. (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста дев`ять грн) 92 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у період з 08.06.1991 р. по 22.04.2021 р. Позивач вказує, що при звільненні зі служби з ним не проведено остаточного і повного розрахунку, оскільки не виплачено грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 71 444,96 грн., у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовну заяву необґрунтованою (а.с.30-31). Відповідач зазначає, що згідно наказу командира Військової частини від 22.04.2021 р. №86 з позивачем припинено контракт про проходження військової служби і 22.04.2021 р. виключено зі списків особового складу Військової частини без виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. Дані дії були вчинені у зв`язку з наданням позивачем відповідної згоди на виключення зі списків особового складу без здійснення повного розрахунку. При цьому відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.11.2020 р. у справі №480/3105/19. Окрім того, відповідач стверджує, що позивач перед звільненням не подавав рапорту про виплату компенсації неотриманого речового майна, заява подана ним 20.05.2021 р., тобто вже після звільнення.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.16).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.20).

22.11.2021 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.40).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
Пунктом 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 22.04.2021 р. №86 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення: підполковника ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою начальника служби координації польотів авіації Національної гвардії та звільненого відповідно до підпункту «б» пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 16.04.2021 №65 о/с у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу 22 квітня 2021 року (а.с.6).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 р. у справі №340/3906/21 адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та затримання остаточного розрахунку при звільненні; стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 71 444 (Сімдесят одну тисячу чотириста сорок чотири) гривні, 96 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.9-11).

21.09.2021 р. Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 р. у справі №340/3906/21 виплачено ОСОБА_1 70 373,29 грн. (а.с.12, 13).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі за текстом Закон №2011).

Статтею 1 Закону №2011 встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону №2011 у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 10 Закону 2011 визначено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Суд враховує, що зазначеними нормативно-правовими актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку з особою звільненою з військової служби, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України, оскільки загальні норми підлягають застосуванню лише за умови неврегульованості правовідносин нормами спеціального законодавства.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду. наведеною у постанові від 31.10.2019 р. у справі №828/598/17 (провадження №К/9901/23837/18).

Відповідно до приписів ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

З огляду на ч.ч.2, 3 ст.2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, за своєю правовою природою середній заробіток за час затримки розрахунку не входить до структури заробітної плати, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.01.2019 р. у справі №910/4518/16.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 р. у справі №480/3105/19 зазначив, що застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності здійснюється у разі невиплати належних військовослужбовцю сум на день виключення особи зі списків особового складу військової частини. Виключенням із цього правила є надання військовослужбовцем на те відповідної згоди, передбаченої пунктом 242 Положення №1153/2008.

Судом встановлено, що 22.04.2021 р. ОСОБА_1 надано згоду на виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с.33).

Надання позивачем згоди на виключення його зі списків особового складу військової частини без проведення з ним повного розрахунку звільняє Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України від відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України.

Окрім того, суд враховує, що механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначено Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 р. №178 (далі за текстом Порядок №178).

Відповідно до п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби.

Пунктом 4 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Таким чином, у разі звільнення з військової служби у військовослужбовця виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання відповідної заяви (рапорту) за місцем служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.05.2021 р. подано заяву про виплату компенсації за неотримане майно (а.с.34).

Більш того, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 р. у справі №340/3906/21 встановлено, що 20.05.2021 р. позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с.9, зі зворотного боку).

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно після його звільнення з військової служби. Натомість, позивачем не надано суду доказів подання рапорту щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно під час звільнення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України рапорту щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, у відповідача не виникло правових підстав для виплати такої компенсації під час звільнення позивача.

Також суд враховує, що положення статей 116 та 117 КЗпП України структурно відносяться до глави VII «Оплата праці». Тобто, зазначені норми встановлюють обов`язок роботодавця виплатити компенсацію у разі затримки виплати, пов`язаних саме з оплатою праці.

Суд враховує, що за своєю природою компенсація за неотримане речове майно є грошовим вираженням речового забезпечення військовослужбовців та не пов`язана з оплатою праці та не є винагородою за виконану роботу.

Таким чином, приписи статей 116, 117 КЗпП України стосовно відповідальності за затримку розрахунку при звільненні не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати у день звільнення ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 151 409,92 коп. (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста дев`ять грн) 92 коп., задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (, м. Олександрія, Кіровоградська область, вул. Діброви, 77/95) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 25 березня 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт