Справа № 277/1313/21
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 277/1313/21

Головуючий у 1-й інстанції: Гресько В.А.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

22 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Київській області на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Пашка Олександра Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Пашка Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2022 року позовну заяву задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови серії БАВ №278669 від 11.12.2021 року, винесеної інспектором взводу №2 роти №2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Пашко Олександром Володимировичем, на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, з якої вбачається, що 11.12.2021 року о 12 годині 23 хвилини на а/д М-07 Київ-Ковель, 66 км, ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Highlander, д/н НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 103 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49, на 53 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом TruCam TC001;35, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. У п.7 даної постанови зазначено, що до неї додаються ZM0351, пояснення водія.

Вважаючи вищевказану постанову протиправною позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем інкримінованого останньому адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, оскільки відеофіксація проводилась з похитуванням, тобто прилад Trucam не був зафіксований стаціонарно.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, враховує наступне.

За ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

А саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення виявлено за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam ІІ №ТС008363.

Суд апеляційної інстанції вважає, що застосування приладу TruCam в інший спосіб, зокрема, як в спірному випадку на капоті поліцейського автомобіля, не ставить під сумнів правомірність заміру швидкості автомобіля позивача.

Колегія суддів вважає, що докази, отримані за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam у повній мірі підтверджують факт інкримінованого позивачу діяння, а сам пристрій є придатним для застосування при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до фото автомобіля позивача із автоматично зафіксованими показаннями приладу TruCam перевищенням швидкості на 53 км/год, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/223815 чинне до 27.10.2022 року лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 № ТС 001135 із максимально допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; сертифікат затвердження засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року на цей прилад, експертний висновок за вих. № 04/05/02-2522 від 07.09.21 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на TruCam LTI20/20 із терміном дії до 07.09.2024 року, лист Служби автомобільних доріг у Київській області №06с/4076 від 03.12.2021 року про встановлення на а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин на км 65+000 праворуч та км 68+000 ліворуч дорожніх знаків 5.76 Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху ; фотознімки із розташуванням на а/д дорожнього знаку 5.76 Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху .

З огляду на наведене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Київській області задовольнити повністю.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 11 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Пашка Олександра Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.