Справа № 260/409/22
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2022 року м. Ужгород№ 260/409/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій та постанови протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просить визнати дії Старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Губаль Олега Зіновійовича протиправними, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59038909 від 07.05.2019 року та скасувати всі Постанови по даному виконавчому провадженню, Постанову про арешт боржника від 07.05.2019 року та Постанову про арешт коштів боржника від 21.10.2021 року та інші можливі постанови видані по виконавчому провадженню №59038909 від 07.05.2019 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 12.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист №2-1536/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Закарпатської обласної дирекції AT "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором №014/4041/74/36275 від 30.10.2007р. у розмірі 225007,39грн., а також понесені позивачем витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120грн. та державне мито в розмірі 1700грн. З метою виконання виконавчого листа №2-1536/11 спочатку державним виконавцем, а потім приватним виконавцем було відкрито виконавчі провадження. Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович, відкрив виконавче провадження АСВП №61420073 з виконання виконавчого листа №2-1536/11, виданого 12.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом. З метою погашення заборгованості будинок позивача було реалізовано на відкритих торгах. За кошти отримані від реалізації майна погашено заборгованість перед кредитором AT «Райффайзен Банк Аваль». Також за отримані від реалізації майна кошти було сплачено основну винагороду приватного виконавця у розмірі 22682,73 згідно платіжного доручення №3938 від 30.11.2020 року. У листопаді 2021 року був заблокований картковий рахунок позивача та відображено в додатку «ДІЯ» наявність виконавчого провадження щодо неї. 12.01.2022 року на свій запит ОСОБА_1 отримала відповідь на звернення датоване 31.12.2021 року б/н, в якій позивача повідомлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) перебувають виконавчі провадження АСВП №59038909 з примусового виконання постанови №52322587, виданої 06.05.2019 року Ужгородським MB ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору у розмірі 2246,23 грн., та ВП№ 60382682 з примусового виконання виконавчого листа №2/712/20123/12 від 26.03.2012 року. Вказує, що виконавчим провадженням АСВП №61420073 ніяких коштів державним виконавцем не стягувалося. Рішення було виконано приватним виконавцем, який крім того отримав за його виконання основну винагороду приватного виконавця. Тобто державним виконавцем не було здійснено стягнення на основі якого можна стягувати виконавчий збір згідно ч. 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що дане виконавче провадження підлягає закінченню, а постанова про стягнення виконавчого збору №52322587 від 06.05.2019 року скасуванню.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року надіслав копії виконавчого провадження № 59038909.

В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Розглянувши заяви по суті та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 12.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист №2-1536/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Закарпатської обласної дирекції AT "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором №014/4041/74/36275 від 30.10.2007р. у розмірі 225007,39грн., а також понесені позивачем витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120грн. та державне мито в розмірі 1700грн.

З метою виконання виконавчого листа №2-1536/11 спочатку державним виконавцем, а потім приватним виконавцем було відкрито виконавчі провадження. Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович, відкрив виконавче провадження АСВП №61420073 з виконання виконавчого листа №2-1536/11, виданого 12.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом.

З метою погашення заборгованості будинок позивача було реалізовано на відкритих торгах. За кошти отримані від реалізації майна погашено заборгованість перед кредитором AT «Райффайзен Банк Аваль» що підтверджується платіжним дорученням № 3937 від 30.11.2020 року. Також за отримані від реалізації майна кошти було сплачено основну винагороду приватного виконавця у розмірі 22682,73 згідно платіжного доручення №3938 від 30.11.2020 року. Вищенаведене підтверджується листом приватного виконавця Кохан Павла Івановича. З цього листа судом встановлено, що Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) також відомі дані обставини, оскільки є другим адресатом даного листа.

Позивач зазначає, що у листопаді 2021 року був заблокований її картковий рахунок та відображено в додатку «ДІЯ» наявність виконавчого провадження щодо неї. Будучи не повідомленою щодо даної обставини, не отримуючи всупереч вимогам статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було направлено звернення про надання інформації щодо відкритого виконавчого провадження тощо.

В січні 2022 року позивач під розписку отримала відповідь на звернення датоване 31.12.2021 року б/н, в якій її повідомлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) перебувають виконавчі провадження АСВП №59038909 з примусового виконання постанови №52322587, виданої 06.05.2019 року Ужгородським MB ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору у розмірі 2246,23 грн., та ВП№ 60382682 з примусового виконання виконавчого листа №2/712/20123/12 від 26.03.2012 року.

Як встановлено попередньо, за виконавчим провадженням АСВП №61420073 ніяких коштів державним виконавцем не стягувалося. Рішення було виконано приватним виконавцем, який крім того отримав за його виконання основну винагороду приватного виконавця. Тобто державним виконавцем не було здійснено стягнення на основі якого можна стягувати виконавчий збір згідно ч. 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої державним виконавцем суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої державним виконавцем суми. Таким чином, за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Проте у межах виконавчого провадження № 59686993, внаслідок примусових заходів виконання судового рішення, відповідачем не було стягнуто коштів.

Приписи частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Натомість частина друга статті 27 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були:

1) фактичне виконання виконавчого документа;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року в справі №2540/3203/18, справі №420/1536/19 від 31 березня 2021 року і Верховним Судом у постанові від 03 грудня 2020 року в справі №824/171/18-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обставин, при яких суд може не врахувати висновки Верховного Суду, КАС України та Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачають.

Згідно з статтею 19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також державний виконавець зазначає про необхідність сплати судового збору згідно рішень, примусове виконання, яких передбачає стягнення виконавчого збору в розмірі встановленому.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону, копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ст. 27. Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно п.8 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Згідно п.5 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче проваджений» виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, сталу судову практику та на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій та постанови протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження ВП № 59038909 від 07.05.2019 р., Постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) стягнення виконавчого збору ВП № 52322587 від 06.05.2019 р. та Постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження ВП № 59038909 про арешт коштів боржника.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяЮ.Ю.Дору