Справа № 420/17033/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом приватного підприємства Брайловський до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС в Одеській області в підтвердженні приватному підприємству Брайловський статусу платника єдиного податку четвертої групи, оформлену листом від 18.02.2021 за № 2573/6/15-32-18-09-06; зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відновити приватному підприємству Брайловський статус платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 року; визнати протиправною відмову Головного управління ДПС в Одеській області у прийнятті податкових декларацій платника єдиного податку на 2021 року № , № , № , розрахунку частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік № , поданих приватним підприємством Брайловський засобами електронного зв`язку 16.02.2021, що оформлена листом від 18.02.2021 за № 2573/6/15-32-18-09-06; зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти податкові декларації та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік приватного підприємства Брайловський від 16.02.2021 за № , № , № , № та зареєструвати їх в базах контролюючого органу датою фактичного подання 16.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за підсумками своєї діяльності в період з 2011 року по 2020 рік включно відповідно до листа ГУ ДПС в Одеській області від 08.07.2021року № 19187/6/15-32-18-10-06, ПП «Брайловський» () перебувало на спрощеній системі оподаткування і мало статус платника єдиного податку 4 групи. З метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку відповідно до п.п.291.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України позивачем подано до контролюючого органу наступні документи: податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 16.02.2021 року, "Звітна". Вказана податкова декларація отримана ДПС України 16.02.2021 року о 10.10 год., що підтверджується квитанцією № 2; податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 16.02.2021 року, "Звітна". Вказана податкова декларація отримана ДПС України 16.02.2021 року о 10.10 год., що підтверджується квитанцією №2; податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 16.02.2021 року "Загальна", "Звітна". Вказана податкова декларація отримана ДПС України 16,02,2021 року о 10,11 год., що підтверджується квитанцією № 2; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік № від 16.02.2021. Вказаний розрахунок отримано ДПС України 16.02.2021 року о 10.05 год., що підтверджується квитанцією № 2. Ці електронні документи були 16.02.2021 прийняті контролюючим органом та зареєстровані за № , №, №, №. Листом від 18.02.2021 року за №2573/6/15-32-18-09-06 Головне управління ДПС в Одеській області повідомило позивача про те, що він не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році, оскільки згідно інтегрованих карток платника (ПКП) по ПП «Брайловський» () станом на 01 січня 2021 року обліковувався податковий борг в сумі 16074,68 грн. Разом з тим, з аналізу положень ст. 291 ПК України вбачається, що вимоги несумісності суб`єкта господарювання зі статусом платника єдиного податку четвертої групи стосуються випадку, коли такий суб`єкт лише бажає набути відповідний статус, однак не відповідає визначеним критеріям та йому контролюючим органом за місцем його реєстрації та обліку може бути відмовлено в реєстрації платником єдиного податку. Вказані норми стосуються випадків обрання або переходу платником податків на спрощену систему оподаткування, однак не охоплюють та не врегульовують випадки, коли юридична особа на момент виникнення ситуації з необхідністю підтвердження перебування на спрощеній системі оподаткування вже є платником єдиного податку четвертої групи, включена до Реєстру платників єдиного податку та подає до контролюючого органу документи для підтвердження цього статусу. При цьому, випадки анулювання реєстрації платником єдиного податку чітко окреслені п. 299.10 ст. 299 ПК України, є вичерпними та перелік таких підстав, їхній зміст та документальне підтвердження наявності таких підстав у діяльності суб`єкта господарювання не підлягають розширеному трактуванню як з боку платників податку, так і з боку контролюючих органів. Серед випадків, визначених у ст. 299 ПК України, відсутня така підстава для анулювання реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку четвертої групи, як наявність податкового боргу станом на 1 січня звітного року. У разі наявності в контролюючого органу підстав вважати, що позивач не може бути платником єдиного податку, він, згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, може прийняти рішення про анулювання реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. Проте, в рішенні відповідача, що оформлене листом від 18.02.2021 року за №2573/6/15-32-18-09-06, ГУ ДПС в Одеській області не зазначає про наявність жодної із підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 ПК України для анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 року. Для встановлення обставин неможливості перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування, а також для проведення йому донарахування сум податків і зборів, від яких він був звільнений внаслідок перебування на спрощеній системі оподаткування, щодо нього має бути проведена документальна перевірка у відповідності до вимог ПК України. Жодної подібної перевірки контролюючий орган (відповідач) щодо ПП «Брайловський» протягом 2021 року не проводив. Таким чином, враховуючи не проведення щодо ПП «Брайловський» документальної перевірки та не прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, позбавлення позивача такого статусу листом від 18.02.2021 за №2573/6/15-32-18-09-06, є таким, що виходить за межі наданої відповідачу як суб`єкту владних повноважень компетенції, а отже, є протиправним та таким, що не може тягнути за собою жодних юридично зобов`язуючих наслідків для позивача. Відтак, відмова ГУ ДПС в Одеській області в підтвердженні ПП «Брайловський» статусу платника єдиного податку четвертої групи, що оформлена листом від 18.02.2021 за №2573/6/15-32-18-09-06 є протиправною та підлягає скасуванню, що має своїм наслідком реституцію, тобто відновлення прав позивача у стані, в якому вони перебували до порушення з боку відповідача - відновлення для ПП «Брайловський» статусу платника єдиного податку четвертої групи з 1 січня 2021 року. Окрім того, з рішення ГУ ДПС в Одеській області, що оформлене листом від 18.02.2021 за №2573/6/15-32-18-09-06 вбачається, що контролюючим органом також вважаються не поданими податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, загальна податкова декларація платника єдиного податку 4 групи за 2021 рік, розрахунок частки сільськогосподарського виробництва, які подані платником 16.02.2021 року засобами електронного зв`язку та зареєстровані в базі даних ДПС України за № , №, №, № з підстав порушення позивачем вимог ст. 48 ПК України при їх оформленні (форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку). Разом з тим, перелік підстав для відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації, визначений положеннями ст. ст. 48 і 49 ПК України, є вичерпним, а відтак, неприйняття податкової декларації з інших, відмінних від цього підстав податковим законодавством не передбачено. Враховуючи той факт, що позивачем отримані квитанції № 2 про реєстрацію контролюючим органом податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, загальної податкової декларації платника єдиного податку 4 групи за 2021 рік, розрахунку частки сільськогосподарського виробництва, це у відповідності до п. 12 розділу II Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 557 від 06.06.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30827, є документальним підтвердженням про прийняття (реєстрацію) електронних документів в контролюючому органі.

Представником Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що відповідно до ІС «Податковий блок» ПП Брайловський надало до Ширяївської ДПІ звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № . Форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги ст. 48 гл. 1 розділу ІІ ПК України, а саме: згідно інтегрованих карток платника (ПКП) по ПП «Брайловський» () станом на 01 січня 2021 року обліковувався податковий борг в сумі 16074,68 грн., зокрема: за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата за землю) - 16074,68 грн. Тобто, ПП «Брайловський» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році. Враховуючи вищевикладене, звітним податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № , присвоєно статус «не визнано як податкову звітність».

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію та належним чином засвідчені копії документів не підтвердження ПП Брайловський статусу платника єдиного податку четвертої групи, інформацію та належним чином засвідчені копії документів на підтвердження прийняття рішення про анулювання реєстрації ПП Брайловський платником єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку, інформацію та копії документів на підтвердження прийняття чи причин не прийняття податкових декларацій та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік приватного підприємства Брайловський від 16.02.2021 за № , № , № , № , а також інформацію та копії документів, які слугували підставою для направлення на адресу приватного підприємства Брайловський листа від 18.02.2021 за № 2573/6/15-32-18-09-06, та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 25 березня 2022 року поновлено провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 27.12.2005 року проведено державну реєстрацію приватного підприємства Брайловський, про що внесено запис № 0000154.

16 лютого 2021 року ПП Брайловський подано до податкового органу загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02. 2021 року № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № (а.с. 16-44).

18 лютого 2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області направлено на адресу ПП Брайловський лист № 2573/6/15-32-18-09-06, яким повідомлено, що відповідно до ІС «Податковий блок» ПП Брайловський надало до Ширяївської ДПІ звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № . Форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги ст. 48 гл. 1 розділу ІІ ПК України, а саме: згідно інтегрованих карток платника (ПКП) по ПП «Брайловський» () станом на 01 січня 2021 року обліковувався податковий борг в сумі 16074,68 грн., зокрема: за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата за землю) - 16074,68 грн. Тобто, ПП «Брайловський» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році. Враховуючи вищевикладене, звітним податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № , присвоєно статус «не визнано як податкову звітність» (а.с. 7).

Відповідно до пп. 291.4.4 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група - сільськогосподарські товаровиробники юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно п. 299.1, 299.2 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно п. 299.1 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 298.2.8 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно п. 299.10, абз. 2 п. 299.11 ст. 299 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

З аналізу вищевикладеного слідує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі № 818/606/17.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що по ПП «Брайловський» станом на 01 січня 2021 року обліковувався податковий борг в сумі 16074,68 грн., зокрема: за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата за землю) - 16074,68 грн., як на підставу відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України, оскільки вказані норми встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Разом з тим, ПП «Брайловський» з 30.12.2005 року набуло статус платника єдиного податку четвертої групи, а тому вимоги підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України щодо відмови в такій реєстрації (неможливості застосування спрощеної системи оподаткування) за наявності податкового боргу до спірних правовідносин не застосовуються.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2021 року ПП «Брайловський» платіжними дорученнями № 234, № 237 сплачено орендну плату за землю з юридичних осіб (а.с. 9-10).

Листом від 18 лютого 2021 року № 2573/6/15-32-18-09-06 Головним управлінням ДПС в Одеській області повідомлено позивача, що ПП «Брайловський» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відповідні документи та докази про те, що податковим органом проводилась виїзна документальна перевірка ПП «Брайловський» під час якої виявлення порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Разом з тим, лист від 18 лютого 2021 року № 2573/6/15-32-18-09-06 не є рішенням про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, прийнятим за результатами проведення відповідачем виїзної документальної перевірки ПП «Брайловський».

За таких підстав, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Зокрема, Європейський Суд наголосив на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", і "Moskal v. Poland"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Lelas v. Croatia", і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Lelas v. ").

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови приватному підприємству Брайловський у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік; зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області відновити приватному підприємству Брайловський () статус платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2021 року.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправною відмову Головного управління ДПС в Одеській області у прийнятті податкових декларацій платника єдиного податку на 2021 року № , № , № , розрахунку частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік № , поданих приватним підприємством Брайловський засобами електронного зв`язку 16.02.2021, що оформлена листом від 18.02.2021 за № 2573/6/15-32-18-09-06; зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти податкові декларації та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік приватного підприємства Брайловський від 16.02.2021 за № , № , № , № та зареєструвати їх в базах контролюючого органу датою фактичного подання 16.02.2021 року.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента; код нерезидента, що присвоєно державою, резидентом якої він є.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність накладеного на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки платника податку; фізичною особою - платником податків або його представником; особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно із договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції.

Згідно п. 48.7 ст. 47 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Таким чином умовою, з якою чинне податкове законодавство пов`язує можливість прийняття або неприйняття податкової звітності, є наявність або відсутність у ній обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. ПК України.

Податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію у разі її складання з дотриманням вимог статті 48 ПК України, оскільки прийняття податкової звітності є обов`язком контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 року по справі № 810/1570/16.

Згідно п. 49.9, 49.10 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про прийняття податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2021 року ПП Брайловський подано до податкового органу загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02. 2021 року № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № (а.с. 16-44).

18 лютого 2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області направлено на адресу ПП Брайловський лист № 2573/6/15-32-18-09-06, яким повідомлено, що відповідно до ІС «Податковий блок» ПП Брайловський надало до Ширяївської ДПІ звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № . Форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги ст. 48 гл. 1 розділу ІІ ПК України, а саме: згідно інтегрованих карток платника (ПКП) по ПП «Брайловський» () станом на 01 січня 2021 року обліковувався податковий борг в сумі 16074,68 грн., зокрема: за кодом бюджетної класифікації 18010600 (орендна плата за землю) - 16074,68 грн. Тобто, ПП «Брайловський» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році. Враховуючи вищевикладене, звітним податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № , присвоєно статус «не визнано як податкову звітність» (а.с. 7).

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи Головного управлінням ДПС в Одеській області про наявність у ПП «Брайловський» податкового боргу як на підставу відмови у прийнятті податкової звітності з посиланням на норми підпункту 291.51.3 пункту 291.51 статті 291 Податкового кодексу України, оскільки ці норми встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, і ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в постанові від 23 вересня 2020 року по справі № 810/1586/16.

Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 № 557 затверджено Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами.

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 557 перша квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання; друга квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа.

Згідно п. 8-12 розділу ІІ Порядку № 557 перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція. Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

На другу квитанцію накладається печатка відповідного контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник другої квитанції зберігається в контролюючому органі.

У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Якщо автором надіслано до контролюючих органів кілька примірників одного електронного документа (у разі виправлення, неотримання першої квитанції тощо), оригіналом вважається електронний документ, надісланий до контролюючих органів останнім до закінчення граничного строку, встановленого законодавством для подання такого документа, за умови, що його було сформовано правильно та прийнято (зареєстровано), про що автору надійшла друга квитанція про прийняття.

Згідно квитанцій № 2 від 16.02.2021 року податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № «прийняті» (а.с. 22, 31, 40, 44).

Отже, з урахуванням приписів Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 № 557, квитанції № 2 від 16.02.2021 року підтверджують прийняття (реєстрацію) електронних документів в контролюючому органі.

Таким чином, посилання відповідача на те, що форма податкової декларації не відповідає змісту відповідного податку, тобто порушено вимоги ст. 48 гл. 1 розділу ІІ ПК України, є необґрунтованим та спростовується зібраними по справі доказами.

При цьому, з аналізу приписів податкового законодавства вбачається, що стадія прийняття податкової декларації органом державної податкової служби є формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Разом з тим, приписами чинного законодавства не передбачено право контролюючих органів присвоювати податковим деклараціям, поданим платниками податків, статус "не визнано як податка звітність" або будь-який інший статус.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області звітним податковим деклараціям платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № , № , загальній податковій декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік від 16.02.2021 року № та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва від 16.02.2021 року № , присвоєно статус «не визнано як податкову звітність». Будь-яких доказів на підтвердження того, що Головним управлінням ДПС в Одеській області відмовлено позивачу в реєстрації вказаних документів в базах контролюючого органу, матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до вимог ст.14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі, у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення набуло статусу остаточного від 26 вересня 2014 року. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску v. Slovakia), п. 50; «Anheuser-Busch Inc. проти Португалії» (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року ).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо неприйняття податкових декларацій платника єдиного податку на 2021 року № , № , № , розрахунку частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік № , поданих приватним підприємством Брайловський засобами електронного зв`язку 16.02.2021, та присвоєння статусу «не визнано як податкову звітність»; зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області прийняти податкові декларації та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік приватного підприємства Брайловський від 16.02.2021 за № , № , № , № та вважати їх такими, що подані у день їх отримання - 16.02.2021 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови приватному підприємству Брайловський у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік; зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області відновити приватному підприємству Брайловський () статус платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2021 року; визнання протиправними дій Головного управління ДПС в Одеській області щодо неприйняття податкових декларацій платника єдиного податку на 2021 року № , № , № , розрахунку частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік № , поданих приватним підприємством Брайловський засобами електронного зв`язку 16.02.2021, та присвоєння статусу «не визнано як податкову звітність»; зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області прийняти податкові декларації та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік приватного підприємства Брайловський від 16.02.2021 за № , № , № , № та вважати їх такими, що подані у день їх отримання - 16.02.2021 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства Брайловський слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2270, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства Брайловський (, адреса місцезнаходження: 66800, Одеська область, смт. Ширяєве, вул. Шклярука, 25) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови приватному підприємству Брайловський у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відновити приватному підприємству Брайловський () статус платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо неприйняття податкових декларацій платника єдиного податку на 2021 року № , № , № , розрахунку частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік № , поданих приватним підприємством Брайловський засобами електронного зв`язку 16.02.2021, та присвоєння статусу «не визнано як податкову звітність».

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти податкові декларації та розрахунок частки сільськогосподарського виробництва за 2020 рік приватного підприємства Брайловський від 16.02.2021 за № , № , № , № та вважати їх такими, що подані у день їх отримання - 16.02.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства Брайловський (, адреса місцезнаходження: 66800, Одеська область, смт. Ширяєве, вул. Шклярука, 25) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук