Справа № 807/627/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 807/627/16 пров. № А/857/1597/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду (у складі: головуючого судді Іванчулинця Д.В., суддів Плеханової З.Б., Маєцької Н.Д., час ухвалення - 09:48 год., місце ухвалення - м.Ужгород, дата складання повного тексту - 22.12.2021),

в адміністративній справі №807/627/16 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України,

про визнання протиправною бездіяльності,

встановив:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Національного банку України, в якому просив: 1) витребувати у Національного банку України встановлений рейтинг за рейтинговою системою CAMELS станом на 2015 рік; 2) витребувати у відповідача звіти інспектування за інспекційними перевірками за станом на 07 серпня 2015 року (з 10 по 14 серпня 2015 року) за станом на 01 вересня 2015 року (з 07 вересня 2015 року до 02 жовтня 2015 року); 3) витребувати у Національного банку України звіт інспектування за інспекційною перевіркою, що передувала проведеній з 10 по 14 серпня 2015 року; 4) визнати протиправною бездіяльність Національного банку України, що полягала у неналежному проведенні інспекційних перевірок ПАТ "ЮСБ Банк" у 2015 році, що полягала у не проведенні дотримання ПАТ "ЮСБ Банк" правил зберігання цінностей за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку; 5) визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів ОСОБА_1 щодо збереження переданих ним грошових коштів у сумі 215000,00 доларів США на відповідальне зберігання за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у цій справі - скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року прийнято до провадження вказану адміністративну справу.

Відповідач Національний банк України подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Також відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду, на підставі статей 123, 240 КАС України, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, вказуючи на поважність причин пропуску такого строку.

Відповідач подав суду першої інстанції заперечення на клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року клопотання представника відповідача - задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності - залишено без розгляду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 17.12.2021 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду ухвалена з підстав неповного з`ясування обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам прави, порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт на спростування висновків суду першої інстанції зазначає те, що після численних звернень до банку лише 21 грудня 2015 року позивач дізнався про своє порушене право і в межах шестимісячного строку звернувся до суду із цим позовом. Про бездіяльність Національного банку, що є предметом спору, позивач дізнався з відповідних листів відповідача, в тому числі із листа Національного Банку України від 03.03.2016р. №21-0004/19343, які були надані на численні звернення позивача. Вказує також апелянт, що під час підготовчого засідання позивач подав до суду клопотання про поновлення строку, однак судом першої інстанції не було розглянуте клопотання позивача про поновлення строку, а лише розглянуто клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Тому судом порушено вимоги ст.123 КАС України, що є підставою скасування ухвали суду в силу вимог ст.320 КАС України. Вважає апелянт (позивач), що у суду першої інстанції були усі підстави для поновлення строку на звернення до суду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 17.12.2021 і направити справу для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 уклав з Публічним акціонерним товариством «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» (далі - ПАТ «ЮСБ БАНК») договори про відповідальне зберігання цінностей у банку, а саме:

05 травня 2015р. укладено Договір №4 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до якого Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання цінності за актом приймання передачі від 05 травня 2015р. та описом, долари США сумі 80000,00 дол. США (а.с. 24-26 т.1);

14 травня 2015р. укладено Договір №5 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до якого Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання цінності за актом приймання передачі від 14 травня 2015р. та описом, долари США сумі 20000,00 дол. США (а.с. 29-31 т.1);

12 червня 2015р. укладено Договір №6 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до якого Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання цінності за актом приймання передачі від 12 червня 2015р. та описом, долари США сумі 20000,00 дол. США (а.с. 34-36 т.1);

12 серпня 2015р. укладено Договір №11 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до якого Поклажодавець передав а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання цінності за актом приймання передачі від 12 серпня 2015р. та описом, долари США сумі 20000,00 дол. США (а.с. 39-41 т.1);

02 вересня 2015р. укладено Договір №16 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до якого Поклажожавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання цінності за актом приймання передачі від 02 вересня 2015р. та описом, долари США сумі 75000,00 дол. США (а.с. 44-46 т.1).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 р. №665/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 р. №182 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 р. №939 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 28 грудня 2015 р. №241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» з 28 грудня 2015 року до 27 грудня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ЮСБ БАНК».

Вимоги кредиторів приймалися протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку за адресою: 02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд.7.

У зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28.12.2015 р. №241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 30 грудня 2015 р. розпочав виплати коштів вкладникам даного банку.

Для отримання коштів вкладники ПАТ «ЮСБ БАНК» з 30 грудня 2015 р. до 10 лютого 2016 р. включно могли звертатись до установ банку-агенту Фонду АТ «ОТП БАНК».

Повідомлено, що відшкодування вкладникам ПАТ «ЮСБ БАНК», які з будь-яких причин не звернуться до банку-агенту Фонду в період з 30 грудня 2015 р. до 10 лютого 2016 р., здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «ЮСБ БАНК» опубліковано в газеті «Голос України» від 30 грудня 2015 року №249 (6253). Кредиторські вимоги приймаються за адресою: б-р Верховної Ради, буд.7, м. Київ, 02100.

Також встановлено, що 12.11.2015 позивачем ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ЮСБ БАНК» були подані заяви по поверненню цінностей за договорами: №4 від 05.05.2015 про відповідальне зберігання цінностей у банку; №5 від 14.05.2015 про відповідальне зберігання цінностей у банку; №6 від 12.06.2015 про відповідальне зберігання цінностей у банку; №11 від 12.08.2015 про відповідальне зберігання цінностей у банку; №16 від 02.09.2015 про відповідальне зберігання цінностей у банку.

Аналогічні заяви було направлено до ПАТ «ЮСБ БАНК».

У зв`язку з відсутністю реагування збоку Банку та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК», аналогічні листи заяви були направлені повторно.

25 листопада 2015 року позивач звернувся із скаргою до Національного Банку України та Управління НБУ в Закарпатській області на дії ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРТ БАНК» (а.с. 51-54 т.1), а також зі скаргою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та до Директора - розпорядника Виконавчої дирекції Фонду Ворушиліна К.М. на бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» (а.с. 56-60 т.1).

21 грудня 2015 року на звернення позивача Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» було надіслано лист №991, яким повідомлено, що в ході інвентаризації встановлено, що передані ОСОБА_1 цінності за договорами №4 від 05.05.2015р, №5 від 14.05.2015р., №6 від 12.06.2015р., №11 від 12.08.2015р., №16 від 02.09.2015р. в касах ПАТ «ЮСБ БАНК» відсутні (а.с. 61 т.1).

На адвокатський запит №78 від 23.02.2016 року відповідачем Національним Банком України надано відповідь №21-0004/19343 від 03.03.2016р. про те, що протягом періоду січня-жовтня 2015 року в ПАТ «ЮСБ БАНК» проведено дві інспекційні перевірки з питань банківського нагляду: - за станом на 07.08.2015 (з 10 до 14 серпня 2015 року); - за станом на 01.09.2015 (з 07 вересня до 02 жовтня 2015 року) (а.с. 66-67 т.1).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду із вказаним позовом.

Залишаючи позовну заяву без розгляду ухвалою від 17.12.2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем подано позов з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, та не надано жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом в межах шестимісячного строку, визначеного статтею 99 КАС України (у редакції, що діяла на дату звернення позивача до суду) та в оновленій редакції ч.2 ст.122 КАС України, а тому згідно статей 123, 183, 240 КАС України позовну заяву слід залишити буз розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, частково не відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи, та є передчасними.

Так, відповідно до положень частин першої та другої статті 2 КАС України у редакції, чинній до 15.12.2017, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, у наведеній редакції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 КАС України у редакції, чинній до 15.12.2017, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться і в статті 122 КАС України (частини 1, 2 в редакції з 15.12.2017), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до суду закон пов`язує саме з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору з публічно-правових відносин, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою про вирішення цього спору за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Частиною третьою статті 123 КАС України визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Також, пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Колегія суддів враховує, що матеріалами справи стверджується, що позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 05 травня 2016 року, що підтверджується датою вхідного номера Закарпатського окружного адміністративного суду зареєстрованої позовної заяви (а.с. 15 т.1).

У позові оспорює позивач, зокрема, протиправну бездіяльність відповідача Національного банку України щодо неналежного проведення інспекційних перевірок ПАТ "ЮСБ Банк" у 2015 році, що полягала у не проведенні дотримання ПАТ "ЮСБ Банк" правил зберігання цінностей за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку, та щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів позивача щодо збереження переданих ним грошових коштів на відповідальне зберігання за договорами про відповідальне зберігання цінностей у банку.

Після скасування постановою Верховного Суду від 20.04.2021 постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2017 у цій справі та направлення справи на новий судовий розгляд, ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 прийнято до провадження вказану адміністративну справу.

У період судового розгляду справи 28 травня 2021 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду, встановленого положеннями КАС України, зазначаючи, що на момент запровадження в ПАТ "Юніон Стандарт Банк" тимчасової адміністрації 05.10.2015 та оприлюднення даної інформації позивач повинен був дізнатися (мав реальну можливість дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та мав можливість звернутися до адміністративного суду із відповідним позовом, однак звернувся із таким лише 05.05.2016 року.

Водночас, 16 липня 2021 року позивач подав до суду першої інстанції клопотання про поновлення строку на звернення до суду, вказавши, що про порушення свого права та інтересу дізнався з листів відповідача на численні свої звернення, зокрема, із листа від 21 грудня 2015 року.

Колегія суддів звертає увагу, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням і оспорюванням правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Однак, приймаючи у справі оскаржувану ухвалу від 17.12.2021 року, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам позивача про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, не врахувавши, що позивач із часу введення тимчасової адміністрації у ПАТ "Юніон Стандарт Банк" вживав активні дії для повернення коштів, переданих до Банку на відповідальне зберігання, в тому числі подавав заяви від 12.11.2015 року про повернення коштів (цінностей) та протягом листопада-грудня 2015 року звертався зі заявами (скаргами), на які отримав відповіді, зокрема і відповідь за №991 від 21.12.2015 року.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про залишення без розгляду позовної заяви.

Окрім того, суд першої інстанції в порушення вимог ст.123 КАС України, у процесі судового розгляду цієї справи, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду, не вирішив по суті клопотання позивача від 16.07.2021 року про поновлення строку на звернення до суду, та не навів обґрунтувань щодо неповажності наведених позивачем причин пропуску строку.

Отже, після прийняття справи до провадження суд першої інстанції, встановивши факт пропуску строку звернення до суду із цим позовом, в подальшому не дотримав норм процесуального права та дійшов передчасних висновків про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, що підтверджує обґрунтованість доводів та вимог апеляційної скарги.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи неповно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції від 17.12.2021 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При продовженні розгляду справи суду першої інстанції необхідно, в тому числі, всебічно з`ясувати обставини справи, у відповідності до норм матеріального і процесуального права з`ясувати питання про те, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, яким є період пропущеного строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, чи є наявними поважні причини пропуску такого строку та чи є підстави для поновлення такого строку.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №807/627/16 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль