Справа № 380/18202/21
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, ) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління МВС України у Львівській області (пл. Ген. Григоренка, 3, м. Львів ), Львівський державний університет внутрішніх справ (вул. Городоцька, 26, м. Львів, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління МВС України у Львівській, Львівський державний університет внутрішніх справ, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України у формі письмової відповіді, оформленої листом від 10.09.2021 року №42054/15-2021, щодо відмови призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу;

2) зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 12 березня 2020 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та скерувати таке рішення до Головного управління МВС України у Львівській області для проведення виплати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні і виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки Закон України від 20.12.1990 №565-XII Про міліцію (далі Закон №565-XII), Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі Порядок №850), містять виключний перелік підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, наявності яких у позивача не встановлено. Тому, на думку позивача він має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов заперечив, надіслав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що Міністерством внутрішніх справ України здійснено всі передбачені законодавством заходи щодо розгляду поданих позивачем документів. Крім того, представник відповідача зазначив, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності та ступінь втрати працездатності, відбувся 12.03.2020, а первинно встановлено ступінь втрати працездатності у 2004 році, тобто між цими подіями пройшло понад два роки, що виключає призначення йому одноразової грошової допомоги.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити. Додатково зазначає, що йому встановлено ступінь інвалідності 12.03.2020, вважає таке встановлення інвалідності первинним, а тому покликання відповідача про повторне встановлення інвалідності не відповідає дійсності.

Представники третіх осіб повідомлялись про відкриття провадження у справі у встановленому порядку, проте пояснень з приводу заявленого позову не надали.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 521 ос від 30.12.2002 по особовому складу полковника ОСОБА_1 (М - 909402) звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за п.65 А (за віком).

24.01.2003 наказом Львівського інституту внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України полковника міліції ОСОБА_1 старшого викладача кафедри оперативно розшукової діяльності звільнено з органів внутрішніх справ у відставку по ст. 65 п. а(за віком) з 24.01.2003 згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

12.03.2003 ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати працездатності.

11-12.03.2020 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності, з метою отримання одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до ректора Львівського державного університету внутрішніх справ для призначення одноразової грошової допомоги із заявою від 13.03.2020, до якої долучив такі документи: довідку обласної МСЕК серії 12 ААА №011421 від 12.03.2020, копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №333642 від 12.03.2020, копію виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №333642 від 12.03.2020, копію свідоцтва про хворобу №486, картку реквізитів Ощадбанку, копію ID картки з довідкою про реєстрацію місця проживання, довідку ЛОД ПАТ Оранта. В подальшому, вказані документи були скеровані до ГУ МВС України у Львівській області.

Листом від 23.04.2020 №141/31/01-2020 ГУ МВС України у Львівській області повернуло ОСОБА_1 його матеріали для призначення одноразової грошової допомоги з тих підстав, що від дати первинного огляду МСЕК минуло 2 роки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №380/3493/20 позов ОСОБА_1 , задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо повернення матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно листа №141/31/01-2020 від 23.04.2020. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 22.10.2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 31 травня 2021 року у справі № 380/1111/21 позов ОСОБА_1 , задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлені листом від 22.12.2020 №43671/15-2020. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву (рапорт) від 13.03.2020 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 і додані до нього документи і прийняти за наслідками повторного розгляду одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги)

На виконання рішення, листом від 10.09.2021 року №42054/15-2021 відповідач повідомив позивачу, що під час розгляду матеріалів встановлено, що відповідно до листа Львівської обласної дирекції HACK «ОРАНТА» від 05.11.2019 № 1494, ОСОБА_1 у 2004 році було здійснено виплату страхової суми в розмірі 2 000 грн за державним обов`язковим особистим страхуванням на підставі встановлених МСЕК 25 % втрати працездатності (первинний огляд). Згідно з доданою копією виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 333642 від 12.03.2020 в результаті огляду ОСОБА_1 , встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Тобто між оглядами МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить вимогам пункту 4 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. Ураховуючи викладене, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі № 380/1111/21 у Міністерстві внутрішніх справ України прийнято рішення про відмову та 07.09.2021 затверджено відповідний висновок.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі ч. 6 ст. 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України від 02.07.2015 №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон №580-VIII) згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII Про внесення змін до статті 23 Закону України Про міліцію щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п. 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку №850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Разом з цим, відповідно до п. 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами (№711/1837/18), висновки у якій обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Зокрема, у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень ст.23 Закону №565-XII та п.4 Порядку №850 у подібних правовідносинах (п. 41):

1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

2) Закон №565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

4) передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Верховний Суд у вказаній справі звернув увагу на те, що оскільки між первинним встановленням інвалідності або ступеня втрати працездатності та повторним оглядом, за наслідками якого встановлено вищу групу інвалідності або ступінь втрати працездатності, минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Як встановлено судом, згідно доданого позивачем до матеріалів справи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №380/3493/20 судом встановлено, що згідно довідки №005042 від 12.03.2003 позивачу було проведено первинний огляд та встановлено ступінь втрати працездатності 25%. В подальшому, 11-12.03.2020 позивачу за рішенням МСЕК встановлено ІІ групу інвалідності та 60% втрати працездатності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Тобто, із цього часу в позивача виникли нові підстави, які згідно п. 3 Порядку № 850 надають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, яка передбачена для ІІ групи 200 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішення набрало законної сили 22.10.2020, тому відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України суд вважає такі обставини доказаними.

Також, судом встановлено, що відповідно до листа Львівської обласної дирекції HACK «ОРАНТА» від 05.11.2019 № 1494, ОСОБА_1 у 2004 році було здійснено виплату страхової суми в розмірі 2 000 грн за державним обов`язковим особистим страхуванням на підставі встановлених МСЕК 25 % втрати працездатності (первинний огляд)

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Оскільки повторний огляд, за наслідками якого позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 60 %, відбувся 12.03.2020, а первинно йому встановлено 25 % втрати працездатності у 2003 році, тобто між цими подіями минуло понад два роки, суд дійшов висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст.6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ ) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління МВС України у Львівській області (пл. Ген. Григоренка, 3, м. Львів ), Львівський державний університет внутрішніх справ (вул. Городоцька, 26, м. Львів ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.