Справа № 140/6258/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/6258/21 пров. № А/857/19347/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качамара В.Я., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року (головуючий суддя: Костюкевич В.Ф., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 18.06.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення) за період проходження служби з 29.01.2020 по 31.05.2021, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького окладу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017;

- зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату належного позивачу грошового забезпечення з врахуванням всіх його складових (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення) за період з 29.01.2020 по 31.05.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (у 2020 році), на 01.01.2021 (у 2021 році), та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017.

Обґрунтовує позов тим, що грошове забезпечення (посадовий оклад та оклад за спеціальним званням) як працівнику податкової міліції встановлене згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), за змістом пункту 4 якої у первинній редакції передбачалось, що посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС в областях будуть пов`язані із розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб чи розміром мінімальної заробітної плати, встановлених Законами України Про державний бюджет України на 1 січня кожного календарного року, які щорічно змінюються в сторону збільшення. Однак пунктом 6 постанови Кабінет Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103) пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, якою посадові оклади осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь ДФС розраховуються із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року (1762,00 грн).

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, а тому з 29 січня 2020 року посадові оклади, оклади за спеціальним званням розраховуються у порядку, визначеному пунктом 4 Постанови № 704 до зазначених вище змін. При цьому згідно з пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», із змінами, внесеними згідно із Законом від 19 грудня 2019 року № 410-ІХ, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

З наведених підстав позивач вважає, що з 29.01.2020 розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, що становить 2102,00 грн, а з 01 січня 2021 року 2270,00 грн. Проте, відповідач увесь цей час протиправно продовжує нарахування та виплату грошового забезпечення відповідно до положень пункту 4 Постанови № 704 в редакції згідно зі змінами, внесеними Постановою № 103, які з 29.01.2020 скасовані. У зв`язку із цим щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, грошове забезпечення за час тимчасової непрацездатності також виплачуються у заниженому розмірі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що скасування у судовому порядку пункту 6 Постанови № 103, якою внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704, не означає автоматичного відновлення положень, що діяли до внесення змін. Вказує, що суд не наділений повноваженнями відновлювати дію нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, а урядом не прийнято акт про відновлення дії попереднього акта та не визначено порядок відновлення регулювання відповідних правовідносин. Визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, проходження служби яких пов`язане з присвоєнням військових/спеціальних звань, в тому числі працівників податкової міліції, належить до компетенції Кабінету Міністрів України. Також зазначиє, що здійснює виплату грошового забезпечення в порядку та на умовах, визначених Кабінету Міністрів України, та в межах асигнувань, що виділяються на утримання ГУ ДФС у Волинській області.

Позивачем, 13.12.2021 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно здійснив виплату грошового забезпечення позивача, застосовуючи механізм обчислення посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначений Постановою № 704, з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року, при цьому допускаючи помилкове тлумачення положень нормативно-правових актів у зв`язку із скасуванням у судовому порядку пункту 6 Постанови № 103.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 01.11.2002, у відповідності до наказу ДПА у Донецькій області від 04.11.2002 № 446-о, призначений на посаду слідчого відділення податкової міліції Марийської ОДПІ ДПА у Донецькій області.

З 01.03.2019, у відповідності до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 01.03.2019 №119-о, призначений на посаду начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області.

З 15.05.2020, у відповідності до наказу ГУ ДФС у Волинській області від 14.05.2020 № 51-о, звільнений з посади начальника другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області з зарахуванням у розпорядження Головного управління ДФС у Волинській області.

З 08.07.2020, у відповідності до наказу ДФС України від 08.07.2020 № 950-о, призначений на посаду начальника слідчого управління Головного управління ДФС у Волинській області.

З 09.04.2021, у відповідності до наказу ДФС України від 08.04.2021 № 546-о, призначений на посаду заступника начальника управління - начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Волинській області.

Наказом ДФС України № 353-о від 02.05.2015 «Про присвоєння чергового спеціального звання» присвоєне чергове спеціальне звання підполковник податкової міліції .

Наказом ДФС України № 75-о від 03.02.2020 «Про присвоєння чергового спеціального звання» позивачу присвоєне чергове спеціальне звання полковник податкової міліції .

Позивач, 03.06.2021 звернувся до керівництва ГУ ДФС у Волинській області із заявою про перерахунок та виплату заробітної плати (належного грошового забезпечення), починаючи з 29 січня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Листом від 09.06.2021 № 147/6/03-97-10-08 відповідач повідомив, що здійснює виплату грошового забезпечення в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, та в межах асигнувань, що виділяються на утримання ГУ ДФС у Волинській області; грошове забезпечення розраховується, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а правові підстави для проведення перерахунку грошового забезпечення відсутні.

Позивач, вважаючи порушеним право на належний розмір грошового забезпечення, звернувся до суду на його захист із цим позовом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за № 928/32380 (далі Порядок № 616).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 616, грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку №616 посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до Постанови № 704 та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 616, оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до Постанови № 704 (з урахуванням пункту 4 постанови № 704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21 березня 2002 року № 277 Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

На момент набрання чинності Постанови № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції пункту 6 Постанови № 103, а саме:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 1 січня 2018 року пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду цієї справи, скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року залишено без змін.

Таким чином, з 29 січня 2020 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції інстанції дійшов висновку, що з 29 січня 2020 року, тобто з дати набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18, виникли підстави для перерахунку грошового забезпечення, у тому числі працівникам податкової міліції, відповідно до положень Постанови № 704 у первинній редакції до змін, внесених Постановою № 103.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи із наступного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, не вірно застосував до спірних відносин норму матеріального права, яка врегульовує спірні відносини та має вищу юридичну силу, відносно положень пункту 4 Постанови № 704 в первинній редакції.

Так, зокрема, пункт 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат .

При цьому, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Також, суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду викладені в постановах від 11 лютого 2021 року справі № 200/3757/20-а та справі № 240/11952/19 щодо застосування положень пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103 та пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, які полягають у тому, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року.

Таким чином, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав обчислення грошового забезпечення з врахуванням всіх його складових (в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних та лікарняних, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення) за період з 29.01.2020 по 31.05.2021, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 (у 2020 році), на 01.01.2021 (у 2021 році).

Аналогічна правова позиція щодо того, що розрахунковою величиною для визначення грошового забезпечення є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року, викладено у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 480/5496/20.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач відмовляючи у проведені перерахунку грошового забезпечення діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 140/6258/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш