Справа № 340/4086/20
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2022 року справа № 340/4086/20 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду та подання звіту про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява ОСОБА_1 (далі заява) в порядку ст.ст.382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20, яка набрала законної сили;

- зобов`язати Державну казначейську службу України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та виконати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20, яка набрала законної сили;

- зобов`язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 не пізніше 30 днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.

Заява мотивована тим, що ДКСУ України всупереч вимогам чинного законодавства України не виконано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20, яка набрала законної сили. При цьому, не зважаючи на звернення позивача, відповіді щодо стану виконання судового рішення не надано. Тому, просив задовольнити заяву.

На підставі ч.5 ст.383 КАС України суд вирішив здійснити розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву та оцінивши доводи, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №340/4086/20, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Державну судову адміністрацію України (01601, м. Київ, вул. Липська, буд.18/5, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за період з 18.04.2020 до 27.08.2020, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у наступній редакції: Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману суддівську винагороду в розмірі 135583 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн 33 коп. за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, буд.18/5, ).

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року залишено без змін.

22.09.2021 позивачу надіслано виконавчий лист щодо виконання вказаної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20.

29.09.2021 позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №340/4086/20 про стягнення коштів.

Також, 23.11.2021 позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою, в якій просив надати інформацію щодо стадії виконання листа Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №340/4086/20.

Доказів відповіді на заяви 29.09.2021 та від 23.11.2021 не надано.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся в суд із заявою щодо визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду та подання звіту про його виконання.

Для вирішення заяви суд врахував, що питання визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду врегульовано нормами ст.383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

На підставі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Конституційний Суд України у абз.3 резолютивної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд враховує, що гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлює Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05 червня 2012 року №4901-VI (далі Закон №4901-VI),

Частиною 1 ст.3 цього Закону закріплено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі Порядок №845).

Відповідно до підпункту 3 пункту 35 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності.

Пунктом 38 Порядку №845 встановлено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Абзацом 10 п.25 Порядку №845 передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.148 Закону №1402-VIII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно з чинним законодавством України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Суд зазначає, що згідно з мотивувальною частиною постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 колегія суддів дійшла висновку, що стягнення суддівської винагороди на користь позивача у розмірі 135583 грн 33 коп. має здійснюватися шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Таким чином, з огляду на правовий статус Державної казначейської служби України, як суб`єкта владних повноважень по відношенню до позивача, як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, суд дійшов висновку, що ДКСУ України, всупереч норм Закону №4901-VI і Порядку №845 щодо виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, допустила бездіяльність у виконанні постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 та виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 №340/4086/20.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Ч.1 ст.249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч.5 ст.249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Тому наявні підстави направити Державній казначейській службі України окрему ухвалу для вчинення дій з виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 та виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 №340/4086/20.

При цьому, вимоги заявника зобов`язати Державну казначейську службу України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та виконати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20, яка набрала законної сили, є необґрунтованими, оскільки нормами ст.383 КАС України не передбачено зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти певні дії з виконання судового рішення за наслідками розгляду відповідної заяви.

Щодо подання вимоги зобов`язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 не пізніше 30 днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили, суд зазначає таке.

Суд врахував, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 згаданої норми КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З цього приводу суд врахував висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 18.02.2021 у справі №813/5500/14, які обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

З аналізу зазначених норм законодавства Верховний Суд у вказаному рішенні дійшов висновку, що стаття 382 КАС України надає право суду, який ухвалив відповідне судове рішення, з метою забезпечення його належного виконання, застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання такого судового рішення у строк, встановлений судом.

Для застосування наведених процесуальних заходів повинні існувати відповідні правові підстави. Зокрема, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у порядку статті 382 КАС України може слугувати наявність у суду об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд врахував, що доказів виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 не надано.

З цього приводу суд врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені в ухвалі від 03.03.2021 у справі № 560/251/19, відповідно до яких позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його не виконання. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17 задовольнила клопотання позивача про встановлення судового контролю вже після ухвалення рішення у справі.

Крім того, обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст.370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення відповідно до ч.2 ст.370 КАС України тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Завершальною стадію судового провадження являється виконання судового рішення як гарантія захисту порушених прав та інтересів осіб, які звернулись до суду за їх відновленням.

Відтак, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 у порядку ст.382 КАС України.

Отже, заява ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду та подання звіту про його виконання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.132-142, 252, 241-246, 255, 295, 371, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 від 03.02.2022 (вх. від 07.02.2022 №5835/22) щодо визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду та подання звіту про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 та виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 №340/4086/20.

Направити Державній казначейській службі України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.6, ) окрему ухвалу для вчинення дій з виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20 та виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 №340/4086/20.

Зобов`язати Державну казначейську службу України повідомити Черкаський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів протягом одного місяця після отримання даної ухвали.

Зобов`язати Державну казначейську службу України протягом одного місяця з часу отримання цієї ухвали подати суду звіт про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №340/4086/20.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи та Державній казначейській службі України для виконання.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ