Справа № 440/18606/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/18606/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними, визнання неправомірними наказу та доручення, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (надалі - відповідач; Полтавський МЦ з надання БПВД), у якій просить:

- визнати протиправними дії Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги при прийнятті наказу Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1613 від 16.09.2021 та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 752 від 22.09.2021;

- визнати неправомірними наказ Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1613 від 16.09.2021 та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 752 від 22.09.2021;

- зобов`язати Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2021 та призначити захисника для вчинення процесуальних дій, зазначених у заяві від 03.09.2021;

- відшкодувати з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України завдану ОСОБА_1 неправомірними діями моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 29 грудня 2021 року за вх. №86778/21.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 03.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського МЦ з надання БПВД із заявою про надання правової допомоги у частині складення документів процесуального характеру, а саме, двох дисциплінарних скарг на дії та бездіяльність судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у справі №440/9346/21 та №440/9500/21, складення інших заяв та клопотань, необхідних для подання даних двох дисциплінарних скарг до Вищої ради правосуддя. Наказом Полтавського МЦ з надання БПВД №1613 від 16.09.2021 на підставі цієї заяви вирішено надати безоплатну правову допомогу у вигляді здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 та видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги №752 від 22.09.2021, яким позивачу призначено адвоката Горбенка П.В. для надання безоплатної правової допомоги - здійснення представництва інтересів у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі №440/9346/21 та №440/9500/21, доручено адвокату забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги клієнту в межах повноважень, визначених довіреністю. Позивач вважає, що наказ № 1613 від 16.09.2021 та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 752 від 22.09.2021 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що звертався про надання допомоги в частині складення процесуальних документів, проте, відповідач вийшов за межі заяви та прийняв рішення про надання іншого виду правової допомоги, аніж був обумовлений у заяві ОСОБА_1 , чим порушено вимоги статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Позивач вважає, що в результаті бездіяльності відповідача він фактично позбавлений права на правову допомогу, передбачену Законом України "Про безоплатну правову допомогу", що призвело до заподіяння йому моральної шкоди, яка відобразилась у втраті можливості скористатися правовою допомогою за своєю заявою від 03.09.2021. Зазначає, що відчуває негативні емоції, зумовлені протиправними діями відповідача, які досягли рівня страждань, що свідчить про заподіяння йому моральної шкоди та доводять наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача та заподіяною моральною шкодою, яку позивачем оцінено у 5000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від оплати судових витрат задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від оплати судових витрат у справі №440/18606/21. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/18606/21. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано від відповідача Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги докази та встановлено строк для їх надання до суду /а.с. 17-20/.

25 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 25-32/, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що 08.09.2021 до Полтавського МЦ з надання БПВД надійшла заява ОСОБА_1 від 03.09.2021 про призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги, зокрема, до Вищої ради правосуддя дві дисциплінарні скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі №440/9346/21 та №440/9500/21, інші заяви та клопотання, необхідні для подання даних двох дисциплінарних скарг. За результатами розгляду цієї заяви 16.09.2021 прийнято рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 та забезпечено призначення адвоката шляхом видання доручення адвокату Горбенку П.В. №752 від 22.09.2021 на здійснення представництва інтересів у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі №440/9346/21 та №440/9500/21, ОСОБА_1 . Вказує, що оскільки доручення видане адвокату для надання правової послуги, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" - здійснення представництва інтересів, то адвокат уповноважений і на складення всіх необхідних клієнту документів. Пояснює, що безоплатна вторинна правова допомога ОСОБА_1 надається адвокатом Горбенком П.В., а доручення №752 від 22.09.2021 діє до використання всіх національних засобів правового захисту. У зв`язку з чим відповідач вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє порушене право, на яке вказує позивач.

Також відповідачем зазначено, що дисциплінарна скарга щодо дисциплінарного проступку судді є документом правового характеру, але не є процесуальним документом, оскільки вимоги щодо неї передбачені не процесуальним кодексом України, а статтею 107 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Вважає, що оскільки представництво інтересів особи у державному органі Вищій раді правосуддя, до якої має намір звернутися ОСОБА_1 , включає у себе складення представником (адвокатом) будь-яких документів, необхідних для надання правової допомоги, Полтавським МЦ з надання БПВД прийнято рішення на користь ОСОБА_1 про надання йому того виду правових послуг безоплатної вторинної правової допомоги, який є більш ширшим за своїм обсягом та надання якого повною мірою узгоджується із законодавством, що регламентує порядок надання безоплатної вторинної правової допомоги, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу та доручення. Відповідач вважає, що моральної шкоди ОСОБА_1 діями та рішеннями відповідача не завдано, у зв`язку з чим відсутні підстави для її відшкодування.

10 лютого 2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 45-48/, у якій позивач повторює, що звертався про надання допомоги в частині складення процесуальних документів, проте, відповідач вийшов за межі заяви ОСОБА_1 та прийняв рішення про надання іншого виду правової допомоги, аніж був обумовлений у заяві ОСОБА_1 , чим порушив вимоги статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", та вийшов за межі своєї компетенції. Вказує, що оскаржувані рішення не відповідають суті прохання ОСОБА_1 , викладеного у заяві від 03.09.2021, у зв`язку з цим вважає, що позбавлений можливості складення дисциплінарних скарг до Вищої ради правосуддя. Вказує, що розмір матеріальної шкоди оцінено позивачем, як потерпілим, а остаточне рішення про розмір компенсації матеріальної шкоди приймається судом.

16 лютого 2022 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив /а.с. 50-52/, у яких відповідачем зазначено, що заява ОСОБА_1 від 03.09.2021 розглянута Полтавським МЦ з надання БПВД у межах компетенції та в терміни, встановлені законодавством, прийняте рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги та доручення відповідають вимогам Закону України "Про безоплатну правову допомогу", дії відповідача спрямовані на забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів ОСОБА_1 , надання йому безоплатної правової допомоги, натомість, моральної шкоди оспорюваними діями та рішеннями позивачу не завдано.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 є засудженим до покарання у вигляді довічного позбавлення волі та відбуває покарання у Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№23)", що підтверджується довідкою Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" від 22.09.2021 /а.с.12/ та довідкою Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№23)" по особовій справі /а.с. 36/.

Позивач через Державну установу "Полтавська установа виконання покарань (№23)" направив до Полтавського МЦ з надання БПВД заяву про призначення захисника для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру від 03.09.2021 вих. № П-1950 /а.с. 37/, в якій просив призначити адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги, зокрема, до Вищої ради правосуддя дві дисциплінарні скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справах №440/9346/21 та №440/9500/21, інші заяви та клопотання, необхідні для подання даних двох дисциплінарних скарг.

Вказана заява із супровідним листом ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" та довідкою по особовій справі позивача /а.с. 35/ надійшла до Полтавського МЦ з надання БПВД 08.09.2021 за вх. № 1494/01-24 /а.с. 35/.

Наказом Полтавського МЦ з надання БПВД "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 " №1613 від 16.09.2021 відповідно до пункту 1 частини першої статті 17, частини третьої статті 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.09.2021 (вх.№1494/01-24 від 08.09.2021) наказано надати безоплатну вторинну правову допомогу (здійснення представництва інтересів) ОСОБА_1 /а.с. 6, 38/.

Полтавським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Центр) в особі Фіалкіної Катерини Віталіївни, яка діє на підставі Положення про відділ організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.03.2019 № 24, відповідно до наказу Центру від 16 вересня 2021 року №1613, призначено адвоката Горбенка Павла Володимировича, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25 червня 2019 року №2851, контактний телефон: НОМЕР_1 , адреса робочого місця: вул. Соборності, буд. 66, офіс 201, м. Полтава, для надання безоплатної вторинної правової допомоги: здійснення представництва інтересів у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі №440/9346/21 та №440/9500/21, ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - клієнт), про що видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 22 вересня 2021 №752 /а.с. 39/.

Пунктом 2 вказаного доручення доручено адвокату забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги клієнту в межах повноважень, визначених довіреністю, а у разі здійснення захисту (представництва інтересів потерпілого або свідка у кримінальному провадженні) - в межах процесуальних прав і обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, протягом строку дії цього доручення. Пунктом 3 цього доручення визначено, що доручення діє до використання всіх національних засобів правового захисту, а у випадку складення документів процесуального характеру як виду правової допомоги - до моменту передання клієнту відповідних складених документів. Дія доручення припиняється у випадках, передбачених статтями 23 і 24 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо прийняття наказу Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №1613 від 16.09.2021 та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 752 від 22.09.2021, а також вважаючи протиправними вказані наказ та доручення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно із статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 №3460-VI (далі - Закон №3460-VI).

Статтею 1 Закону №3460-VI передбачено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Згідно зі статтею 3 Закону №3460-VI право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

За приписами частини 1 статті 7 Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг:

1) надання правової інформації;

2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань;

3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру);

3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок;

4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Статтею 8 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.

Статтею 9 Закону №3460-VI до суб`єктів надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні віднесено: 1) органи виконавчої влади; 2) органи місцевого самоврядування; 3) фізичні та юридичні особи приватного права; 4) спеціалізовані установи; 5) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Частиною 2 статті 13 Закону №3460-VI визначено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг:

1) захист;

2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами;

3) складення документів процесуального характеру.

Пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України, зокрема, мають особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Статтею 15 Закону №3460-VI передбачено, що суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 16 Закону №3460-VI Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням.

Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 13 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2012 № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2016 № 1487/5) місцеві центри відповідно до покладених на них завдань, зокрема: розглядають звернення осіб про надання безоплатної первинної правової допомоги протягом десяти днів з дня надходження зазначеного звернення (пп. 4); надають правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань (пп. 5); забезпечують складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (пп. 6); забезпечують представництво інтересів осіб, визначених пунктами 1-2-3, 8-14 частини першої та частиною другою статті 14 Закону, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами на підставі довіреності, виданої особою, яка звернулася за наданням безоплатної вторинної правової допомоги, а також надання інших видів правових послуг безоплатної вторинної правової допомоги таким особам (пп. 10); забезпечують складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, залучають у встановленому порядку перекладача (сурдоперекладача), видають доручення адвокатам / уповноважують працівників місцевих центрів для надання безоплатної вторинної правової допомоги таким особам; скасовують у разі необхідності видані адвокатам доручення в установленому порядку; (пп. 11); розглядають звернення суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу та перевіряють належність особи до категорій осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, у встановленому порядку (пп. 15); приймають рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в її наданні (пп. 16).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону №3460-VI Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Порядок розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правової допомоги визначений статтею 19 Закону №3460-VI, частинами 1, 3, 4 якої передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги. Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи. Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №3460-VI особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

Аналіз наведених правових норм права дає підстави для висновку, що право на отримання безоплатної правничої допомоги гарантовано Конституцією України, а зміст і порядок реалізації такого права визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 №3460-VI. Вказаний Закон виокремлює два види безоплатної правової допомоги: 1) безоплатну первинну правову допомогу, яка надається в повному обсязі усім особам, які перебувають під юрисдикцією України та 2) безоплатну вторинну правову допомогу, яка надається певній категорії осіб, у випадках, передбачених цим Законом.

Перелік правових послуг, які охоплює безоплатна первинна правова допомога, а також порядок їх надання, відмінний від переліку та порядку надання правових послуг в межах безоплатної вторинної правової допомоги. Ця відмінність зумовлена тим, що за приписами Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 1 статті 7 Закону №3460-VI), а безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (частина 1 статті 13 Закону №3460-VI).

З огляду на викладене до переліку правових послуг в межах безоплатної первинної правової допомоги Законом №3460-VI віднесено, зокрема, такі види правових послуг, як надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру), тоді як безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Отже, в межах безоплатної первинної правової допомоги можуть бути складені усі документи правового характеру (заяви, скарги та інші документи), крім документів процесуального характеру, складення яких є правовою послугою в межах надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Законодавство України не містить визначення понять "документ правового характеру", "документ процесуального характеру". Водночас аналіз змісту положень Закону №3460-VI у їх взаємозв`язку свідчить, що документ правового характеру є поняттям більш широким і включає заяви, скарги, інші документи, в тому числі і документи процесуального характеру.

Аналізуючи поняття "документів процесуального характеру", складання яких Законом України "Про безоплатну правову допомогу" визначається як правова послуга в межах безоплатної вторинної правової допомоги, суд бере до уваги, що безоплатна вторинна правова допомога полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно із частиною 2 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. За змістом частини 1 статті 8 вказаного Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судові процедури регламентовані в Україні такими процесуальними законами як Цивільний процесуальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України. Усі ці процесуальні закони оперують таким поняттям як "процесуальний документ", який складається як судом, так і іншими учасниками процесу.

Так, зокрема, частиною 2 статті 35 КПК України визначено, що матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Відповідно до частин 2, 5 статті 14 ЦПК України позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Аналогічні положення визначені у статті 18 КАС України, статті 6 ГПК України.

Отже, саме процесуальними законами передбачені види, порядок складення і подання процесуальних документів.

Суд також враховує, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 27 Закону №3460-VI Закону №3460-VI Кабінет Міністрів України встановлює розмір та порядок оплати діяльності суб`єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги.

За змістом пункту 12 Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 465 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 р. № 1048) для цілей цієї Методики документами процесуального характеру вважаються виключно документи, передбачені відповідними процесуальними кодексами.

Зважаючи на викладене вище, проаналізувавши норми Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та інших актів законодавства, суд приходить до висновку, що під документом процесуального характеру, складення якого є правовою послугою в межах безплатної вторинної правової допомоги, у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" розуміється документ, що складається відповідно до вимог процесуального закону.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись через ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" до Полтавського МЦ з надання БПВД із заявою про призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 03.09.2021 вих. № П-1950 /а.с.37/, просив призначити адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги, зокрема:

- до Вищої ради правосуддя дві дисциплінарні скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справах №440/9346/21 та №440/9500/21,

- інші заяви та клопотання, необхідні для подання даних двох дисциплінарних скарг.

Суд зауважує, що у своїй заяві про призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги позивач, крім двох дисциплінарних скарг, зазначає й інші заяви та клопотання, необхідні для подання двох дисциплінарних скарг щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справах №440/9346/21 та №440/9500/21.

За приписами частини 1 статті 106 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) умисне або внаслідок недбалості: а) незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду; б) незазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору; в) порушення засад гласності і відкритості судового процесу; г) порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; ґ) незабезпечення обвинуваченому права на захист, перешкоджання реалізації прав інших учасників судового процесу; д) порушення правил щодо відводу (самовідводу);

2) безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом, зволікання з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень;

3) допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу;

4) умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків;

5) розголошення суддею таємниці, що охороняється законом, у тому числі таємниці нарадчої кімнати, або інформації, що стала відомою судді під час розгляду справи у закритому судовому засіданні;

6) неповідомлення суддею Вищої ради правосуддя та Генерального прокурора про випадок втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, у тому числі про звернення до нього учасників судового процесу чи інших осіб, включаючи осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з приводу конкретних справ, що перебувають у провадженні судді, якщо таке звернення здійснено в інший, ніж передбачено процесуальним законодавством спосіб, упродовж п`яти днів після того, як йому стало відомо про такий випадок;

7) неповідомлення або несвоєчасне повідомлення Ради суддів України про реальний чи потенційний конфлікт інтересів судді (крім випадків, коли конфлікт інтересів врегульовується в порядку, визначеному процесуальним законом);

8) втручання у процес здійснення правосуддя іншими суддями;

9) неподання або несвоєчасне подання для оприлюднення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому законодавством у сфері запобігання корупції;

10) зазначення в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, завідомо неправдивих відомостей або умисне незазначення відомостей, визначених законодавством;

11) використання статусу судді з метою незаконного отримання ним або третіми особами матеріальних благ або іншої вигоди, якщо таке правопорушення не містить складу злочину або кримінального проступку;

12) допущення суддею недоброчесної поведінки, у тому числі здійснення суддею або членами його сім`ї витрат, що перевищують доходи такого судді та доходи членів його сім`ї; встановлення невідповідності рівня життя судді задекларованим доходам; непідтвердження суддею законності джерела походження майна;

13) ненадання інформації або надання завідомо недостовірної інформації на законну вимогу члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та/або члена Вищої ради правосуддя, у тому числі недодержання встановлених законом строків надання інформації;

14) непроходження курсу підвищення кваліфікації в Національній школі суддів України відповідно до направлення, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, або непроходження подальшого кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, або непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами цього кваліфікаційного оцінювання;

15) визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом;

16) неподання або несвоєчасне подання декларації родинних зв`язків суддею в порядку, визначеному цим Законом;

17) подання у декларації родинних зв`язків судді завідомо недостовірних (у тому числі неповних) відомостей;

18) неподання або несвоєчасне подання декларації доброчесності суддею в порядку, визначеному цим Законом;

19) декларування завідомо недостовірних (у тому числі неповних) тверджень у декларації доброчесності судді.

Відповідно до приписів частини 1 статті 107 Закону №1402-VIII право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників. Адвокат зобов`язаний перевірити факти, що можуть тягнути за собою дисциплінарну відповідальність судді, до подання відповідної дисциплінарної скарги.

Згідно із частиною 2 статті 107 Закону №1402-VIII дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку; 2) прізвище, ім`я, по батькові та посада судді (суддів), щодо якого (яких) подано скаргу; 3) конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді; 4) посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені скаржником відомості.

Дисциплінарна скарга підписується скаржником із зазначенням дати її підписання.

Враховуючи викладене, дисциплінарна скарга щодо судді не є документом процесуального характеру, оскільки передбачена не процесуальним законом, а Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За приписами статті 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Таким чином, Закон України "Про звернення громадян" поширюється на розгляд інших звернень громадян, у тому числі, заяв, клопотань до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків крім тих, що визначені статтею 12 цього Закону.

Отже, інші заяви та клопотання, які позивач зазначає у своїй заяві також не є документами процесуального характеру, оскільки не передбачені нормами процесуального права, а передбачені положеннями матеріального права, зокрема Законом України "Про звернення громадян", а тому складення таких заяв та клопотань не підпадають під пункт 3 частини 2 статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що питання, стосовно яких позивач просив надати безоплатну вторинну правову допомогу у своїй заяві від 03.09.2021, не стосувалися складення документів процесуального характеру, оскільки документи, вказані у заяві, передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів" та Законом України "Про звернення громадян", а не процесуальним законом.

З огляду на викладене вище, суд відхиляє доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин пункту 3 частини 2 статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Водночас, пунктом 2 частини 2 статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" встановлено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такий види правових послуг як здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Складовою здійснення адвокатом представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, є складення відповідних документів правового характеру, а отже, складення документів правового характеру охоплюється таким видом безоплатної вторинної правової допомоги як здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, зокрема, в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що метою звернення позивача до Полтавського МЦ з надання БПВД було складення двох дисциплінарних скарг щодо судді ОСОБА_2 , наказом Полтавського МЦ з надання БПВД "Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 " №1613 від 16.09.2021 відповідно до пункту 1 частини першої статті 17, частини третьої статті 19 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.09.2021 (вх.№1494/01-24 від 08.09.2021) наказано надати безоплатну вторинну правову допомогу (здійснення представництва інтересів) ОСОБА_1 /а.с. 6, 38/.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" передбачено, що рішення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до суду.

Водночас, у даному випадку за заявою ОСОБА_1 прийнято рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 у спосіб здійснення представництва інтересів, який передбачений пунктом 2 частини 2 статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу", рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за заявою позивача відповідачем не приймалося.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Полтавським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Центр) в особі Фіалкіної Катерини Віталіївни , яка діє на підставі Положення про відділ організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 27.03.2019 № 24, відповідно до наказу Центру від 16 вересня 2021 року №1613, призначено адвоката Горбенка Павла Володимировича, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25 червня 2019 року №2851, контактний телефон: НОМЕР_1 , адреса робочого місця: вул. Соборності, буд. 66, офіс 201, м. Полтава, для надання безоплатної вторинної правової допомоги: здійснення представництва інтересів у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі №440/9346/21 та №440/9500/21, ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - клієнт), про що видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 22 вересня 2021 №752 /а.с. 39/.

Здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі №440/9346/21 та №440/9500/21, про що видано відповідне доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 22 вересня 2021 №752, включає в себе і складення вказаних позивачем дисциплінарних скарг щодо судді ОСОБА_2, з метою складення яких позивач і звернувся до Полтавського МЦ з надання БПВД із заявою від 03.09.2021.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 8 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Разом з тим, оскаржувані у даній справі дії щодо прийняття наказу та довіреності, а також оспорювані наказ та довіреність жодним чином не порушують права ОСОБА_1 на безоплатну правову допомогу, для отримання якої позивач звернувся до Полтавського МЦ з надання БПВД, позивачу надана безоплатна правова допомога, за якою він звернувся до Полтавського МЦ з надання БПВД, у спосіб та у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Оскільки позивачу надано безоплатну вторинну правову допомогу за його заявою та відсутнє порушене право позивача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги при прийнятті наказу Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1613 від 16.09.2021 та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 752 від 22.09.2021, а також про визнання неправомірними наказу Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №1613 від 16.09.2021 та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 752 від 22.09.2021.

Позовні вимоги про зобов`язання Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.09.2021 та призначити захисника для вчинення процесуальних дій, зазначених у заяві від 03.09.2021, відшкодувти з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України завдану ОСОБА_1 неправомірними діями моральну шкоду в розмірі 5000 грн., - є похідними від попередніх (основних) позовних вимог.

Тож за відсутності підстав для задоволення основних позовних вимог, відсутні й підстави для задоволення похідних вимог про зобов`язання вчинити певні дії та про відшкодування моральної шкоди.

Отже, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 77, 139, 229, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , Державна установа "Полтавська установа виконання покарань №23" Міністерства юстиції України, вул. Пушкіна, 91, м. Полтава, 36014) до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (ідентифікаційний код 39788483, вул. Європейська, 37/40, м. Полтава, 36011) про визнання дій протиправними, визнання неправомірними наказу та доручення, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич