Справа № 160/23226/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року Справа № 160/23226/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень від 16.06.2021р. №309, від 25.08.2021р. №458 з додатками в частині рекламних засобів позивача, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021р. (згідно штепмеля поштового зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» звернулося з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Криворізької міської ради та з урахуванням адміністративного позову, поданого, на виконання ухвали суду про усунення недоліків, 17.12.2021р., просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.06.2021р. №309 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» та Додаток №3 до цього рішення в частині рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк», розміщених згідно дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№5806, 5807,5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825,5826, 5827;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.08.2021р. №458 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» та Додаток №4 до цього рішення в частині рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк», розміщених згідно дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№5806, 5807,5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825,5826, 5827;

- зобов`язати Виконавчий комітет Криворізької міської ради оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами Товариству з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» згідно заяв від 23.07.2020р. за вх. №№1225/17, 1226/17, 1227/17, 1228/17, 1229/17, 1230/17, 1231/17, 1232/17, 1233/17, 1234/17, 1235/17.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за вказаними оспорюваними рішеннями було вирішено вчинити дії з демонтажу рекламних засобів згідно з додатком №3 до рішення №309, зокрема, і рекламних засобів позивача через закінчення термінів дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами та відповідно до п.10.3.4 Порядку №1995, а також у подальшому, після проведення демонтажу рекламних конструкцій позивача, уже 25.08.2021р. позивачеві було відмовлено у продовженні дозволів на розміщення зовнішньої реклами через те, що позивачем, як рекламорозповсюджувачем, не було отримано згоду на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу згідно правил п.3.2.11 Порядку згідно рішення №458 та додатком №4 до нього. Позивач вважає вищенаведені рішення в частині, що стосуються прав та інтересів позивача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. у справі №160/10859/20 було позовні вимоги позивача задоволені частково та відмову відповідача у продовженні позивачеві дозволів на розміщення зовнішньої реклами було визнано протиправною, зобов`язано повторно розглянути заяви позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, дане судове рішення набрало законної сили 05.08.2021р., тому відповідач у період з 16.06.2021р. по 05.08.2021р., тобто, до дня набрання рішення суду законної сили не мав жодних правових підстав для прийняття оспорюваного рішення №309 про демонтаж зовнішніх конструкцій позивача без прийняття рішення на виконання вказаного судового рішення, а тим паче здійснювати демонтаж таких конструкцій до вирішення спору по суті в судових інстанціях з урахуванням того, що відмова відповідача у продовженні терміну дії вказаних дозволів була предметом спору у вищенаведеній справі. Окрім того, позивач вказує і на те, що за оспорюваним рішенням №458 відповідач відмовив позивачеві у продовженні терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами з підстави «не отримання згоди на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу», що суперечить положенню ч.5 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» та, вважає, що, отримавши судове рішення у справі №160/10859/20, яке набрало законної сили, відповідач не мав жодних інших альтернативних варіантів, окрім, як задоволення заяв позивача про продовження терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами. За викладеного, позивач вважає, що найбільш ефективним у даному випадку способом захисту порушеного його права є саме зобов`язання відповідача оформити продовження таких дозволів, при цьому, вважає, що за даних обставин втручання у дискреційні повноваження відповідача не є протиправним, а направленим на відновлення порушеного права позивача з урахуванням уже наявного судового рішення та виходячи із повноважень адміністративного суду, визначених у ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України та необхідність їх застосування саме у такий спосіб, щоб не допустити подальших звернень до суду, з урахуванням того, що обраний спосіб судом у наведеній вище судовій справі такий як спонукання відповідача до прийняття рішення не призвів до відновлення порушеного права позивача, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду у його постанові від 29.09.2020р. №160/9578/18 (а.с.60-65).

Ухвалою суду від 17.01.2022р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 15.02.2022р., а також зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.76).

На виконання вищезазначених вимог ухвали суду, від відповідача 10.02.2022р. засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що дані правовідносини щодо продовження терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами у місті Кривому Розі врегульовані рішенням Криворізької міської ради від 28.11.2007р. №1995 «Про порядок розміщення зовнішньої реклами у місті» (далі Порядок №1995). Так, за п.3.2.11 згаданого Порядку №1995 дозвіл погоджується з власниками місця розташування рекламного засобу або уповноваженим ним органом (особою), таке погодження дійсне протягом строку дії дозволу, що також передбачено і п.16 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003р. (далі Типові правила). Окрім того, відповідач посилається і на те, що дозвіл на розміщення зовнішньої реклами може бути продовжений лише на певний строк, при цьому, безумовною підставою для видачі такого дозволу є документально підтверджена згода власників (уповноважених ними органів) територій, будинків та споруд на розміщення об`єктів зовнішньої реклами із визначеним строком дії згоди про що свідчить правова позиція Верховного Суду України у його постанові від 25.03.2014р. у справі №21-23а14. Окрім того, відповідач вказує і на те, що у наданні дозволу може бути відмовлено у разі, коли оформлення поданих документів не відповідає встановленим вимогам; у поданих документах виявлені свідомо неправдиві відомості. Також відповідач зазначає у відзиві і про те, що посилання позивача на справу №160/10859/20 в якості обґрунтування своїх позовних вимог є безпідставним, оскільки предметом її розгляду була відсутність взагалі факту розгляду виконавчим комітетом питання продовження дії дозволу на розміщення реклами, на виконання судового рішення у наведеній вище справі вказане питання було розглянуто та у зв`язку з тим, що позивачем порушено вимоги п.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» п.4 Типових правил, п.2.2. Порядку №1995, а саме: рекламорозповсюджувачем не отримано згоду на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу, було відмовлено позивачеві у продовженні дії відповідних дозволів (а.с.79-80).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 18.03.2022р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних в матеріалах справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» 14.12.2015р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 40-А, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ від 24.07.2019р., наявними у справі (а.с.48-49).

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, факти того, що позивач мав дозволи на розміщення зовнішньої реклами у місті Кривому Розі за №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, виданими у жовтні-грудні 2015р. з терміном дії 5 років.

23.07.2020р., тобто, більше ніж за місяць до закінчення дії вищенаведених дозволів, позивач звернувся до відповідача із заявами №№1225/17, 1226/17, 1227/17, 1228/17, 1229/17, 1230/17, 1231/17, 1232/17, 1233/17, 1234/17, 1235/17 про продовження дії вищенаведених дозволів №№5806, 5807,5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825,5826, 5827 та додав до заяви наявні у нього дані дозволи з метою проставлення у них відповідних відміток про продовження, що було встановлено судом при розгляді судової справи №160/10859/20.

28.10.2020р. відповідачем листом за вих.№17/29/1902 за результатами розгляду вказаних заяв позивача від 23.07.2020р. позивачеві було відмовлено у продовженні дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 на розміщення зовнішньої реклами з підстав не погодження позивачем зазначених дозволів з утримувачами інженерних мереж (КП «Кривбасводоканал» заперечив проти їх розміщення) згідно до п.3.2.11 Порядку №1995.

Вказана відмова була позивачем оскаржена у судовому порядку та за результатами судового розгляду справи №160/10859/20 за позовом позивача до відповідача, позовні вимоги про відмову у продовженні дії вказаних дозволів було визнано протиправною та зобов`язано відповідача розглянути заяви позивача від 23.07.2020р. з урахуванням висновків суду, що підтверджується змістом копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р., яке набрало законної сили 05.08.2021р. (а.с.7-23).

Надалі, 16.06.2021р. виконавчим комітетом Криворізької міської ради було прийнято рішення №309 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» з додатком №3 зі змісту якого видно, що було прийнято рішення про демонтаж рекламних конструкції, зокрема, і рекламних конструкцій позивача згідно дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, строк дії яких закінчився (а.с.27-29).

У період з 23.06.2021р. по 14.07.2021р. робочими органами відповідача було здійснено демонтаж вказаних рекламних конструкцій позивача за наведеними дозволами, що підтверджується копіями відповідних наказів та актами проведення демонтажу рекламних засобів (а.с.32-41).

25.08.2021р. відповідачем також було прийнято рішення за №458 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» з додатком №4 зі змісту якого вбачається, що у зв`язку з тим, що позивачем було порушено вимоги ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», п.4 Типових правил розміщення зовнішньої реклами №2067, п.2.2 Порядку №1995, а саме: рекламорозповсюджувачем не отримано згоду на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу за п.3.2.11 Порядку розміщення зовнішньої реклами, позивачеві у продовженні дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 було відмовлено, що підтверджується змістом наведеного рішення (а.с.44-45).

Правомірність прийняття вищенаведених рішень відповідача від 16.06.2021р. №309, від 25.08.2021р. №458 з додатками є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Так, задовольняючи позовні вимоги позивача в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 16.06.2021р. за №309 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» з додатком №3 яким було вирішено провести демонтаж рекламних конструкцій позивача згідно дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, строк дії яких закінчився, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, станом на 16.06.2021р. між позивачем та відповідачем існував спір з приводу відмови у продовженні терміну дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, який вирішувався в судовому порядку у межах розгляду судової справи №160/10859/20, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем жодними доказами.

При цьому, зі змісту аналізу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. у справі №160/10859/20 видно, що позовні вимоги позивача були задоволені частково, позовні вимоги позивача про відмову у продовженні дії вказаних дозволів було визнано протиправною та зобов`язано відповідача розглянути заяви позивача від 23.07.2020р. з урахуванням висновків суду (а.с.7-23).

Вказане судове рішення набрало законної сили лише 05.08.2021р., що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

У відповідності до вимог ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і за приписами ст.129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, із наведених обставин справи та аналізу норм процесуального законодавства, вимог Конституції України у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у разі наявності станом на 16.06.2021р. спору між позивачем та відповідачем щодо правомірності/неправомірності відмови у продовженні термінів дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 у межах адміністративної справи №160/10859/20 та наявності рішення суду, яке, станом на 16.06.2021р. не набрало законної сили, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, та як учасник справи (відповідач виступав відповідачем у наведеній вище справі) не мав жодних правових підстав для прийняття оспорюваного рішення №309 від 16.06.2021р. у частині здійснення демонтажу рекламних конструкцій позивача згідно наведених дозволів, до набрання зазначеним вище судовим рішенням законної сили, тобто, до 05.08.2021р.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що прийняття відповідачем 16.06.2021р. оспорюваного рішення №309 з додатком №3 в частині, що стосується демонтажу рекламних конструкцій позивача згідно дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, строк дії яких закінчився, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/10859/20 є протиправним, прийнятим з порушенням вищенаведених вимог законодавства та Конституції України, тому підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 25.08.2021р. за №458 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» з додатком №4 за яким через не отримання позивачем як рекламорозповсюджувачем згоди на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу за п.3.2.11 Порядку розміщення зовнішньої реклами, позивачеві було відмовлено у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами врегульовані Законом України «Про рекламу».

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що зовнішня реклама реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно до приписів ч.1 ст.16 згаданого Закону, встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правовідносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, врегульовані Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року а №2067 (далі Типові правила).

Так, пунктами 2,3,5,6 і 9 Типових правил визначено, що документ, установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу, зокрема, належить: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради.

Процедура розгляду заяв на одержання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, оформлення такого дозволу та прийняття виконавчим органом ради встановлений строк рішення про надання дозволу передбачена у пунктах 10-20 Типових правил, зокрема, пунктами 19, 20 Типових правил встановлено, що робочий орган протягом не більш як двох робочих днів з дати одержання від органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Виконавчий орган ради протягом одного робочого дня з дати одержання зазначених пропозицій приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні.

Пунктами 23,24 Типових правил встановлено, що дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.

Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

У відповідності до статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Також і згідно зі змісту ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Так, можливість продовження дії уже виданих дозволів на розміщення зовнішньої реклами у місті Кривому Розі передбачена рішеннями Криворізької міської ради від 14.10.2009р. №3530, від 23.12.2019р. №3651, від 25.08.2011р. №557, від 28.11.2018р. №3181 «Про Порядок розміщення зовнішньої реклами в місті» (далі Порядок).

Зазначений Порядок є чинним, не визнаний судом таким, що не відповідає Конституції чи законам України (таких доказів відповідачем суду не надано), а тому підлягає застосуванню та є обов`язковим для виконання усіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Пунктом 2.3 наведеного Порядку передбачено, що до повноважень робочого органу належить, зокрема, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами (на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії).

За приписами п.4.3 Порядку встановлено, що строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується робочим органом в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл. Інформацію щодо продовження строку дії дозволу робочий орган протягом двох робочих днів подає до адміністратора дозвільного центру. У такому ж порядку продовжується строк дії дозволів, наданих до набрання чинності цього Порядку.

У відповідності до пункту 4 Типових правил визначено, що на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів.

А за приписами п.16 Типових правил передбачено, що за результатами дозвільної (погоджувальної) процедури органи, зазначені в абзацах першому п`ятому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді надсилаються робочому органу. У разі не надання органами, зазначеними в абзацах першому п`ятому цього пункту, протягом встановленого строку погоджень вважається, що видачу дозволу погоджено.

Отже, із аналізу вищенаведених нормативно-правових актів, можна дійти висновку, що дія дозволу підлягає продовженню за умови подання заяви розповсюджувачем зовнішньої реклами до робочого органу не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу, при цьому, ні вказані Типові правила, ні наведений Порядок не містять таких підстав для відмови у продовженні терміну дії дозволів з таких підстав як не отримання згоди на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого органу, а також і вказані норми не містять таких підстав для відмови у продовженні дії дозволів як заперечення інших осіб.

Разом з тим, вищенаведений п.16 Типових правил визначає, що у разі, не надання уповноваженими органами протягом встановленого строку таких погоджень, вважається, що видача дозволу є погодженою.

В той же час, судом не встановлено фактів того, що власники місць розташування рекламних засобів або уповноважені ним органи надали будь-які обґрунтованих заперечення щодо їх не згоди (не погодження) на подальше розміщення рекламних засобів позивача, такі докази відсутні в матеріалах справи та відповідачем до відзиву не додані.

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що позивачем подано заяви про продовження термінів дії дозволів 23.07.2020р., тобто, більше ніж за місяць до закінчення строку їх дії (а їх було видано ще у жовтні-грудні 2015р.), власники місць розташування рекламних засобів або уповноважені ним органи не надали будь-яких обґрунтованих заперечень щодо погодження на подальше розміщення рекламних засобів позивача у встановлені вище строки, тому суд приходить до висновку, що не надання таких погоджень власниками місць розташування рекламних засобів свідчить про те, що видача (продовження строку дії) дозволів є погодженою згідно до п.16 Типових правил, а отже, оспорюване рішення відповідача №458 від 25.08.2021р. за яким позивачеві було відмовлено у продовженні терміну дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 з підстав не отримання позивачем згоди на подальше розміщення рекламних засобів від власника місця розташування рекламного засобу або уповноваженого ним органу є протиправним, таким, що суперечить вищенаведеним вимогам п.16 Типових правил та п.4.3 наведеного Порядку, порушує права та законні інтереси позивача, тому підлягає скасуванню у оспорюваній частині, що стосується прав та інтересів позивача.

Також судом враховується і те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. у справі №160/10859/20 уже було встановлено, що відповідач безпідставно не продовжив термін дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 на розміщення зовнішньої реклами, порушуючи права та законні інтереси позивача, що підтверджується змістом наведеного судового рішення (а.с.18).

Разом з тим, відповідач, виконуючи судове рішення та повторно розглядаючи заяви позивача від 23.07.2020р. про продовження термінів дії вказаних дозволів, зазначених вище висновків суду не враховував та прийняв рішення про відмову у продовженні дії вказаних дозволів безпідставно та всупереч висновкам рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим відповідачем для примусового виконання виходячи з вимог ст.ст.14,370 Кодексу адміністративного судочинства України та ст. 129-1 Конституції України.

При цьому, є необґрунтованими та неспроможними аргументи відповідача, викладені у відзиві про те, що предметом спору у справі №160/10859/20 була відсутність взагалі факту розгляду виконавчим комітетом питання продовження дії дозволу на розміщення реклами, тому вказане рішення суду не може бути обрано в якості обґрунтування даних позовних вимог, оскільки наведені твердження відповідача спростовуються вищенаведених змістом судового рішення, яке містить серед процедурних порушень (не прийняття рішення за поданими заявами), у тому числі і висновки про безпідставність не продовження відповідачем термінів дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 на розміщення зовнішньої реклами, чим порушені права та законні інтереси позивача.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ч.1 ст.75 наведеного Кодексу.

Згідно ч.1 ст.76 Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем у відзиві не наведено жодних обґрунтованих підстав та не надано жодних допустимих і належних доказів, які б свідчили про правомірність прийняття рішень відповідача у оспорюваній частині, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини та обставин справи, встановлених судом, які відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовані.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем рішень №309 від 16.06.2021р. та №458 від 25.08.2021р. у оспорюваній частині, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач під час їх прийняття діяв не у спосіб та не у порядку, передбаченому Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваних вищенаведених рішень, відповідачем були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування вищенаведених рішень №309 від 16.06.2021р. та №458 від 25.08.2021р. у оспорюваній частині.

Виходячи з того, що судом встановлено протиправність вищенаведених рішень №309 від 16.06.2021р. та №458 від 25.08.2021р. у оспорюваній частині, позовні вимоги позивача у частині зобов`язання відповідача оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами позивачеві згідно його заяв від 23.07.2020р. за вх. №№1225/17, 1226/17, 1227/17, 1228/17, 1229/17, 1230/17, 1231/17, 1232/17, 1233/17, 1234/17, 1235/17 також підлягають задоволенню як похідні позовні вимоги та з урахуванням того, що такий спосіб захисту порушеного права буде найбільш ефективним виходячи з вимог ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, у постановах від 28.03.2018р. у справі №705/552/15-а, від 18.04.2018р. у справі №826/14016/16.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні суди наділені повноваженнями зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконані всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У даному випадку, з урахуванням у тому числі і висновків, викладених у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2021р. у справі №160/10859/20 про безпідставність відмови відповідача у продовженні терміну дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827, яке набрало законної сили, проте, які не були враховані відповідачем при прийнятті оспорюваних рішень, виконання позивачем умов щодо подання відповідних заяв про продовження термінів дії дозволів у встановлені строки, відсутність у відповідача у даному питанні власного розсуду, оскільки підстави для відмови у погодженні термінів дії дозволів за вищенаведеними нормативно-правовими актами у відповідача були відсутні, відповідач мав би на виконання судового рішення лише погодити терміни дії таких дозволів, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача оформити продовження строку дії вищевказаних дозволів на розміщення зовнішньої реклами позивачеві згідно заяв від 23.07.2020р. за вх. №№1225/17, 1226/17, 1227/17, 1228/17, 1229/17, 1230/17, 1231/17, 1232/17, 1233/17, 1234/17, 1235/17.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги у наведеній частині судом враховується і те, що зобов`язання відповідача продовжити дії дозволів №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827 за його заявами від 23.07.2020р. не є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, з огляду на те, що по-перше, за судовим рішенням у справі №160/10859/20 відповідачу уже було надано право прийняти рішення із свободою розсуду та з урахуванням висновків суду, викладених у наведеному судовому рішенні, проте, відповідачем ці висновки були проігноровані в порушення вимог ст.129-1 Конституції України; по-друге, при розгляді даної справи судом встановлено, що норми чинних проаналізованих нормативно-правових актів не містять взагалі жодних підстав для відмови у продовженні термінів дії дозволів, а, відповідно, можна дійти висновку, що прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, тому, зобов`язання відповідача оформити продовження строку дії вищенаведених дозволів є ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання документу дозвільного характеру, тобто, отримання бажаного результату за наслідками судового розгляду справи, що відповідає вимогам ст.13 вищенаведеної Конвенції.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю.

При цьому, судом враховується і те, що при прийнятті даного рішення, судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01 від 06.09.2005; п.89), «Проніна проти України» (заява №63566/00 від 18.07.2006; п.23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04 від 10.02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача у справі на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за ставками , встановленими ст.3 Закону України «Про судовий збір» за оскарження двох рішень (№309 від 16.06.2021р. та №458 від 25.08.2021р.) - двома позовними вимогами немайнового характеру, виходячи із розрахунку 2270 грн. х 2, тобто, у сумі 4540 грн. понесені позивачем згідно платіжного доручення №2273 від 28.09.2021р. (а.с.6).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень від 16.06.2021р. №309, від 25.08.2021р. №458 з додатками в частині рекламних засобів позивача, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 16.06.2021р. №309 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» та Додаток №3 до цього рішення в частині рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк», розміщених згідно дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№5806, 5807,5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825,5826, 5827.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 25.08.2021р. №458 «Про дозволи на розміщення зовнішньої реклами» та Додаток №4 до цього рішення в частині рекламних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк», розміщених згідно дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№5806, 5807, 5808, 5809, 5810, 5822, 5823, 5824, 5825, 5826, 5827.

Зобов`язати Виконавчий комітет Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд.1, ) оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами Товариству з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» (49051, м. Дніпро, пр.Слобожанський, буд.40А, ) згідно заяв від 23.07.2020р. за вх. №№1225/17, 1226/17, 1227/17, 1228/17, 1229/17, 1230/17, 1231/17, 1232/17, 1233/17, 1234/17, 1235/17.

Стягнути з бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Тєк» (49051, м. Дніпро, пр.Слобожанський, буд.40А, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540 грн. 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот сорок грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва