Справа № 280/5524/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2022 року м. Дніпросправа № 280/5524/21

головуючий суддя І інстанції - Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року в адміністративній справі №280/5524/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0071444/1-2405-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0071445/1-2405-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0071444/1-2405-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0071445/1-2405-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 березня 2021 року №0-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірні податкові повідомлення рішення прийняті останнім у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, ОСОБА_1 , є власником квартир, які розташовані за адресами:

- АДРЕСА_1 , загальною площею 54,02 кв.м.;

- АДРЕСА_2 , загальною площею 53,36 кв.м.

У травні 2021 року позивач поштою отримала податкові повідомлення-рішення, винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, а саме:

- від 05 березня 2021 року №0071444/1-2405-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік;

- від 05 березня 2021 року №0-0828 на сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік;

- від 05 березня 2021 року №0071445/1-2405-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік;

- від 05 березня 2021 року №0-0828 на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.

Згідно з даними податковими повідомленнями рішеннями позивачу було нараховано до сплати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 -2020 роки на об`єкти нерухомості за адресами: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,02 кв.м., та АДРЕСА_2 , загальною площею 53,36 кв.м.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених податкових повідомлень рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом всупереч приписам чинного законодавства застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,5%, оскільки, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, а у власності ОСОБА_1 перебувають квартири загальною площею 107,38 кв.м., що відповідно до Рішення Запорізької міської ради №5 від 28 січня 2015 року «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та №30 від 26 лютого 2016 року не перевищує 120 кв.м.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Рішенням Запорізької міської ради від 26 лютого 2016 року №30, абзац 1 підпункту 2.5.2 пункту 2.5 частини 2 Положення після слів «за 1 кв. метр бази оподаткування» доповнено словами «за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:

- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;

- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;

- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів».

Дані рішення не скасовані в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача у справі.

Колегія суддів зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Отже, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості у 2019 та 2020 роках податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2018 року по справі № 817/2019/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, площа об`єкту нерухомості, яка належить позивачу становить 54,02 кв.м. та 53,36 кв.м.

Таким чином, база оподаткування складає 54,02 кв.м. та 53,36 кв.м., які в силу наведеного рішення Запорізької міської ради, оподатковуються за ставкою 0%.

Відтак, враховуючи викладене, у позивача відсутній обов`язок зі сплати податку на квартиру за період 2019 та 2020 рік, які їй належать на праві власності та знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,02 кв.м., та АДРЕСА_2 , загальною площею 53,36 кв.м.

Відносно стягнення з апелянта витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500.00 грн., що відображено в мотивувальній частині судового рішення, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням поданих позивачем документів, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), складності, справи, розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи в суді першої інстанції у співмірності до наданих послуг, становить 1500.00 грн., однак останнє не відображено в резолютивній частині рішення суду першої інстанції, що у відповідності до приписів ст. 252 КАС України є підставою для прийняття останнім додаткового судового рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції відносно неправомірності прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та наявності правових підстав для їх скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року в адміністративній справі №280/5524/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.Є. Чередниченко