Справа № 300/8270/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2022 р. справа № 300/8270/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними під час перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі такого рішення суду без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених платежів, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного фонду, орган Пенсійного фонду України, Пенсійний орган, Головне управління ПФУ в області, Управління), в якому ставить просить:
- визнати протиправними дії під час перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених платежів;
- зобов`язати здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та виходячи із грошового забезпечення визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України , з урахуванням проведених платежів "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" станом на 05.03.2019 з урахуванням проведених платежів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером Збройних Сил України, якій з січня 2005 року отримує пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також Закон №2262-XII).
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі по тексту також Постанова №103, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103) відповідачем з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії з обмеженням її максимального розміру. Також внаслідок такого перерахунку до складу грошового забезпечення, з якого нарахований основний розмір пенсії, не включено додаткові види грошового забезпечення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 по справі №30/455/20, зокрема, зобов`язано відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії по інвалідності без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Надалі, рішенням того ж суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21, поряд з іншим, зобов`язано Управління з 01.04.2019 провести перерахунок пенсії на підставі наданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів однією сумою.

Виконуючи рішення суду від 03.04.2020 по справі №30/455/20 відповідачем продовжено з 01.01.2018 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, з моменту проведення перерахунку пенсії на підставі рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 припинено виконання рішення суду у справі №300/455/20, яким зобов`язано відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії по інвалідності без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

За переконаннями ОСОБА_1 в черговий раз Управління протиправно з 01.04.2019 застосовано обмеження пенсії максимальним розміром.

Звернення позивача (08.06.2021) до відповідача не дали належного реагування і як наслідок орган пенсійного забезпечення 13.07.2021 відмовив у відновленні виплати пенсії в повному обсязі її нарахування.

Із посиланням на рішення Конституційного Суду України за №7-рп/2016 від 20.12.2016, яким визнано неконституційними частину 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині обмеження пенсії максимальним розміром, позивач наполягає на виплату йому перерахованої пенсії без обмеження максимальним розміром, зважаючи на те, що після 2017 року положення Закону №2262-XII таких обмежень не містять.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 відповідно до статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.22-23).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву №0900-0802-7/302 від 25.01.2021, який разом із письмовими доказами надійшов на адресу суду 15.11.2021 (а.с.27-31, 32-44). Заперечуючи позовні вимоги представник Головного управління ПФУ в області зазначив, що згідно положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу в січні 2005 року, розрахований відповідачем загальний розмір пенсії, обчислений за правилами статті 13 такого Закону, виплачувався в повному обсязі, так як законодавством не було встановлено жодного обмеження.

З часу призначення позивачу пенсії механізм обчислення пільгової вислуги років та відсоткового значення розміру пенсії змінювався неодноразово.

Так, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 (надалі по тексту також Закон №3668-VI) встановлено відповідні обмеження, за змістом яких максимальний розмір пенсії призначеної, зокрема, на підставі Закону №2262-XII не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 01.03.2018 у відношення ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії у зв`язку із введенням в дію нових (підвищених) окладів та інших складових грошового забезпечення військовослужбовців у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі по тексту також Постанова №704). Внаслідок вказаного мало місце зростання загального нарахованого розміру пенсії позивача та відповідно Управлінням застосовано обмеження, визначене Законом №3668-VI.

Втім, рішенням суду від 03.04.2020 у справі №300/455/20 обмеження пенсії позивача визнано протиправним та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності без обмеження максимальним розміром, у зв`язку із чим з 25.08.2020 загальне пенсійне забезпечення ОСОБА_1 становило 20 048,40 гривень.

В подальшому, виконуючи рішення суду від 05.03.2021 у справі №300/317/21 Управлінням здійснено з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до нової складеної довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із включенням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

На виконання такого рішення, за наслідками перерахунку пенсії позивача, загальне пенсійне забезпечення останнього з 22.04.2021 склало 20 116,80 гривень.

У спірному випадку відповідач покликається на положення Закону №3668-VI згідно з яким максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Представник Управління просить застосувати правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 27.01.2021, у відповідності з якими на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних в статті 2 Закону №3668-VI, серед яких в тому числі Закон №2262-XII, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Норма закону про обмеження максимального розміру пенсії на 2017, 2018, 2019, 2020 і 2021 роки не визнавалася не конституційною.

Позивач 07.02.2022 подав відповідь на відзив, в якій серед іншого просить врахувати постанову Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/16, згідно пункту 30 якої у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закон №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі №7рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Разом з цим, за аргументами позивача, не підлягають врахуванню правові позиції викладені у постановах Верховного Суду, які суперечать вищенаведеній, зокрема, на які посилається відповідач, оскільки, виходячи з процесуального механізму забезпечення єдності судової практики, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в пізніше прийнятих постановах Верховного Суду мають перевагу над прийнятими раніше.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, вивчивши відзив на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши норми матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з січня 2005 року отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно розрахунку на пенсію від 28.01.2005 і заяви про призначення пенсії від 24.01.2005 (а.с.32, а.с.48).

На підставі поданих до відповідача документів, позивачу згідно із коментованим Законом, в редакції станом на січень 2005 року, виходячи із загальної вислуги 29 років (а.с.32), призначена пенсія по інвалідності ІІ групи, а в подальшому І групи у розмірі 100% грошового забезпечення, свідченням чого, серед іншого, є протокол за пенсійною справою №ХД-5 (Міноброни) від 01.06.2012 (а.с.36).

Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято Постанову №103.

У березні 2018 року Івано-Франківський обласний військовий комісаріат на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб", на ім`я ОСОБА_1 видало довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій за №ХД19797 (а.с.38).

Як слідує із змісту такої довідки, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 1 березня 2018 року, за прирівняною посадою в загальному становив 11 940,00 гривень, в тому числі: посадовий оклад 3 600,00 гривень, оклад за спеціальним званням (полковник) 1 480,00 гривень і надбавка за стаж служби 50% 3 980,00 гривень (а.с.38).

Керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу з 01.04.2018, в тому числі за період з 01.01.2018, проведено перерахунок пенсії відповідно до коментованої довідки обласного військового комісаріату №ХД19797, свідченням чого є протокол (розпорядження від 28.03.2018) перерахунку за пенсійною справою №ХД-Міноборони (зворотній бік а.с.50).

При цьому, відповідач застосував максимальний розмір грошового забезпечення 100%, який відповідає положенням частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції станом на момент здійснення перерахунку, та відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" від 27.03.2014 за №1166-VII (надалі по тексту також Закон №1166-VII).

Згідно із коментованим протоколом за пенсійною справою ХД-Міноборони пенсія позивача з 01.01.2018 обраховувалась (перерахована) із становила наступні складові:

а) основний розмір 100% грошового забезпечення, яке включало такі складові (11 940,00 гривень): посадовий оклад 3 600,00 гривень, оклад за спеціальним званням (полковник) 1 480,00 гривень і надбавка за стаж служби 50% 3 980,00 гривень;

б) збільшення основного розміру пенсії на 25% 2 985,00 гривень;

в) підвищення та надбавки до пенсії: за інвалідність 1 групи, на догляд за інваліда 1 групи і за проживання в гірській місцевості 726,00 гривень, 726,00 гривень, 70,00 гривень і 3 289,40 гривень відповідно (зворотній бік а.с.37).

Загальний нарахований розмір пенсії після перерахунку склав 19 736,40 гривень, втім у зв`язку із дією Закону №3668-VI фактична виплата пенсії обмежена десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, і становила 13 730,00 гривень.

Позивач, не погоджуючись із таким перерахунком, оскарживши його в судовому порядку, за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 по справі №30/455/20, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Надалі, суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21, поряд з іншим, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.04.2019 провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів однією сумою.

На виконання рішення суду від 03.04.2020 по справі №30/455/20, яке набрало законної сили 10.08.2020, відповідачем з 01.09.2020 (в тому числі за період з 01.01.2018) здійснено перерахунок пенсії позивача, у зв`язку із чим загальний розмір пенсії визначений 20 048,40 гривень, а до його складу увійшли (а.с.39):

а) основний розмір 100% грошового забезпечення, яке включало такі складові (11 940,00 гривень): посадовий оклад 3 600,00 гривень, оклад за спеціальним званням (полковник) 1 480,00 гривень і надбавка за стаж служби 50% 3 980,00 гривень;

б) збільшення основного розміру пенсії на 25% 2 985,00 гривень;

в) підвищення та надбавки до пенсії: за інвалідність 1 групи, на догляд за інваліда 1 групи і за проживання в гірській місцевості 856,00 гривень, 856,00 гривень, 70,00 гривень і 3 341,40 гривень відповідно (зворотній бік а.с.38).

В подальшому, як свідчать матеріали пенсійної справи, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2810/20 та у зв`язку із визнанням в судовому порядку протиправними і нечинними окремих положень Постанови №103, Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у відношенні до ОСОБА_1 видано довідку №9/1/206 від 18.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 5 березня 2019 року, в примітках, якої вказано, що довідка складена враховуючи дані грошового атестата серії ЗС №314605 (зворотній бік а.с.41, а.с.42).

Відомості у довідці №9/1/206 внесені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 за посадою "заступник начальника центу з тилу начальник управління 33 ЦБП", яку ОСОБА_1 займав на день звільнення зі служби (20.12.2004), за змістом якої грошове забезпечення в загальному становить 22 941,00 гривень та складається з:

1. посадового окладу 6 480,00 гривень,

2. окладу за військове звання (полковник) 1 480,00 гривень,

3. надбавка за вислугу років 50% (ОВЗ+ПО) 3 980,00 гривень;

4. додаткові види грошового забезпечення, в тому числі:

- надбавка за таємність 15% (ПО) 972,00 гривень;

- надбавка за таємність 5% (ПО) 437,00 гривень;

- надбавка за особливості проходження служби 65% (ОВЗ+ПО+% вислуга) 7 761,00 гривень;

- премія 35% (ПО) 2 268,00 гривень (а.с.42).

Виконуючи рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21, яке набрало законної сили 06.04.2021, із урахуванням коментованої довідки №9/1/206 від 18.12.2020, загальний розмір пенсії позивача склав 20 116,80 гривень (а.с.40), що на 68,60 гривень більше від попереднього розміру (20 048,40 гривень).

Вважаючи, що відповідач припинив виконання рішення суду від 03.04.2020 у справі №300/455/20, позивач звернувся до Управління із заявою від 08.06.2021, в якій сформував вимогу провести перерахунок пенсії з 01.04.2019 із урахуванням коментованого рішення без обмеження її максимальним розміром (а.с.15-16).

У відповідь відповідач листом від 13.07.2021 за №5183-5146/Б-02/8-0900/21 повідомив позивача про виконання суду від 03.04.2020 у справі №300/455/20, у зв`язку із чим з серпня 2020 року розмір пенсії ОСОБА_1 склав 20 048,40 гривень. Орган пенсійного забезпечення також вчинив дії на виконання наступного рішення суду від 05.03.2021 у справі №300/317/21, однак з 01.05.2021 в на слідок такого перерахунку розмір пенсії позивача залишився незмінним (а.с.17-18).

За даними протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 загальний розмір його пенсії, який фактично виплачується на руки, не змінився і складає 20 116,80 гривень (зворотній бік а.с.43).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в здійсненні виконувати рішення суду у справі №300/455/20 і вчинити на виконання такого рішення дії щодо перерахунку пенсії згідно рішення суду без застосування обмеження (десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність), позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходив з таких мотивів і підстав та норм права.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В основі вирішення даної справи суд керується приписами частин 1 і 2 статті 9 КАС України, за змістом яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, формуючи власні позовні вимоги ОСОБА_1 ставить просить:

- визнати протиправними дії під час перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених платежів;

- зобов`язати здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та виходячи із грошового забезпечення визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України , з урахуванням проведених платежів "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" станом на 05.03.2019 з урахуванням проведених платежів.

В першу чергу, в контексті спірних правовідносин суд вважає наголосити на тому, що як свідчить протокол перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 25.08.2020 у пенсійній справі №ХД відповідачем виконано рішення суду від 03.04.2020 у справі №300/455/20 в наслідок чого загальний розмір пенсії позивача склав 20 048,40 гривень (а.с.38, 39).

До такого перерахунку загальний розмір пенсії, який фактично виплачувався ОСОБА_1 складав 13 730,00 гривень при нарахуванні в загальному розмірі 19 736,40 гривень (зворотній бік а.с.37).

Вказані обставини позивач не заперечує, стверджується про це в адміністративному позові.

В зв`язку із цим суд не встановив у справі не виконання рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених платежів.

По друге, за наслідками судового розгляду суд ухвалює відповідне рішення відновлюючи порушене право позивача на конкретну календарну дату, тобто публічно-правовий спір вирішується у ретроспективі спірних правовідносин, а його процесуальне завершення оформляється судовим рішенням.

Суд не вирішує спірні правовідносини на майбутнє. Будь-яка зміна обставин чи правового регулювання правовідносин, які до звернення до суду, порушення провадження у справі і ухвалення судового рішення, були спірними матиме наслідком нової перевірки такого питання на предмет їх правомірності.

Відтак, після фактичного виконання відповідачем в серпні 2020 року рішення суду, формулювання ОСОБА_1 у прохальній частині власного позову словосполучення про необхідність повторного вчинення Управлінням дій і прийняття рішень "на підставі рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21", станом на дату звернення до суду в грудні 2021 року, є безпідставним.

По третє, ОСОБА_1 в прохальній частині позову ставить питання про "перерахунок пенсії без обмеження її з 01.04.2019 максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність".

Так, законами України, якими затверджено про державний бюджет України на 2017, 2018, 2019, 2020 і 2021 роки встановлено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, зокрема, з 01.12.2017 13 730,00 гривень, з 01.07.2018 14 350,00 гривень, з 01.12.2018 14 970,00 гривень, з 01.07.2019 15 640,00 гривень, з 01.12.2019 16 380,00 гривень, з 01.07.2020 17 120,00 гривень, з 01.12.2020 17 690,00 гривень, з 01.07.2021 та з 01.12.2021 18 540,00 гривень і 19 340,00 гривень відповідно.

Наявні у суду протоколи перерахунку пенсії позивача у справі №ХД від 25.08.2020, 22.04.2021 і 21.12.2021 свідчить, що розмір пенсії ОСОБА_1 становив 20 048,40 гривень і становить 20 116,80 гривень (зворотній бік а.с.37, а.с.40, зворотній бік а.с.43).

Таким чином, такий розмір пенсії після перерахунку (серпень 2020 року) і на момент звернення позивача до суду (грудень 2021 року) перевищував значення десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зважаючи на безпосередній зміст позовних вимог ОСОБА_1 суд констатує відсутність обставини "обмеження Управлінням з 01.04.2019 максимального розміру пенсії позивача, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність".

У даній справі суд не знайшов процесуальних підстав застосовувати положення другого речення частини 2 статті 9 КАС України.

В будь-якому випадку у спірних правовідносинах, незважаючи на зміст судових рішень у справах №300/455/20 і №300/317/21, станом на день подання позову (16.12.2021) і вирішення порушеного судом питання (23.03.2022) ключовим є питання: чи можливо до пенсій, призначених військовослужбовцям і прирівняним до них особам, застосовувати обмеження максимальним розміром, визначеним окремим спеціальним Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI?

Так, перевіряючи аргументи позивача про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центром комплектування та соціальної підтримки №9/1/206 від 18.12.2020 без обмеженням максимальним розміром, суд керуються такими мотивами.
Так, згідно з вимогами статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 цієї ж статті (в редакції від 01.01.2016) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 гривень.

Надалі, після внесення до статті 43 змін на підставі Закону України №1080-V-ІІІ від 12.04.2016, яким таку статтю доповнено частинами 4 і 5, коментована вище частина отримала порядком номер 7.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, встановлено, що положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В подальшому, приписами Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (надалі по тексту також Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, до другого речення частини 7 статті 43 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесено зміни: слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Представник відповідача, обґрунтовуючи правомірність дій та рішень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії не визнавалась неконституційною. Натомість, неконституційними визнані зміни до статті 43 Закону №2262-ХІІ, які вносились Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 (надалі по тексту також Закон №911-VIII) про обмеження максимального розміру пенсії на 2016 рік. Сама стаття 43 щодо максимального розміру пенсії є чинною та, відповідно, підлягає застосуванню, в тому числі із змінами Закон №1774-VIII.

Надаючи оцінку таким твердженням представника, суд вказує, що частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції змін, внесених Законом №911-VІІІ від 24.12.2015, якою передбачалось обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016.

Однак, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач не зауважив, що на момент здійснення органом пенсійного фонду перерахунку пенсії із застосування спірного обмеження 20.05.2021, чинними були та залишаються положення статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI, згідно із якими, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд звертає увагу на правову позицію Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2020, ухваленій по справі №580/234/19 (провадження №К/9901/16845/19), де касаційний суд зазначив, що наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо.

Верховний Суд зауважив, що з часу набрання чинності Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України.

Відтак, на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, в тому числі на підставі Закону України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

При цьому, Суд звернув увагу на те, що окрім пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження максимального розміру пенсії колишніх працівників прокуратури встановлені також і Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII.

В контексті вказаного слід відмітити, що Судова палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (головуючий суддя Рибачук А.І.) в постанові від 24.06.2020 (адміністративне провадження №К/9901/16845/19) по справі №580/234/19 (https://reestr.court.gov.ua/Review/90029791) вказала про необхідність застосування спірного у даній справі обмеження, зокрема:

"41. З огляду на викладене, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити наступне.
Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії:
1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI,
2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.
42. При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI)".

Враховуючи, що перевищення нарахування у даній справі розміру пенсії мало місце ще з березня 2018 року, а надалі і серпня 2020 року та квітня 2021 року в результаті проведення перерахунків, в тому числі на виконання рішення суду №300/317/21, в період дії загальної норми частини 1 статті 2 Закону №3668-VI, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення вказаної статі, які визначають обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, зазначені положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у постанові від 27.01.2021 у справі №344/1326/17 (адміністративне провадження №К/9901/29375/18)."

Надалі, в 21 грудня 2021 року Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (головуючий суддя Рибачук А.І.) додатково (щодо прокурорів) підтвердила свою позицію, яка зводиться до наступного (постанова від 21.12.2021 у справі №580/5962/20):

"38. За змістом статті 2 статті 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. "
"40. При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
41. Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
42. На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень."
"45. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII."
"48. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
49. Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
50. Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 за №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
51. Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
52. Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
53. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява №2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)).
54. Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
55. Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.
56. При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення»."

В контексті пункту 56 коментованої постанови Верховного Суду суд касаційної інстанції (в складі всієї спеціалізованої палати, до відання якої віднесена дана категорія публічно правових спорів) наголосив, що обмеження стосуються всіх, в тому числі і військовослужбовців та прирівняних до них осіб - "з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень, визначені Законом №3668-VI".

Надаючи правову оцінку аргументам позивача, викладених у відповіді на відзив, слід вказати, що суду першої інстанції відомо про постанову Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 (адміністративне провадження №К9901/30340/19), ухвалену за участю суддів Рибачука А.І. (головуючий), Мороз Л.Л., Бучик А.Ю., в якій суд касаційної інстанції визнав протиправним обмеження призначеної пенсії колишнього військовослужбовця (як спеціальної пенсії) максимальним розміром, надаючи оцінку про неможливість застосування у таких правовідносинах положень Закону №3668-VI.

На застосування такої судової практики наполягає позивач.

Водночас, через п`ять календарних днів, ці ж судді: Рибачук А.І., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю. (в тому числі судді Коваленко Н.В. і Стародуб О.П., які переглядають постанову суду апеляційної інстанції у справі №300/489/21), в складі суддів всієї Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду (головуючий той же Рибачук А.І.), ухвалюючи постанову від 21.12.2021 (адміністративне провадження №К/9901/15917/21) у справі №580/5962/20 (https://reestr.court.gov.ua/Review/102170925), в правовідносинах за участю колишніх працівників прокуратури (яким пенсія як і військовослужбовцям призначається на спеціальних умовах) сформовано зовсім інший протилежний останній актуальний висновок у відношенні до дії обмежень, встановлених Законом №3668-VI, зокрема:

- з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень, визначені Законом №3668-VI;
- встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав;
- розмір пенсії, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою (10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб), залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні;
- встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном;
- таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (провадження №14-435цс18) у справі №755/10947/17 зазначила, що під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (http://reestr.court.gov.ua/Review/79834955).

Відтак самою останньою позицією суду касаційної інстанції є постанова ВС від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 (а не від 16.12.2021 у справі №400/2085/19), яка розкрила проблематику відсотків при перерахунку пенсії ("нова довідка нові відсотки") так і обмеження максимального розміру пенсії при її перерахунку 10-ма розмірами прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб ("є обґрунтованим втручанням держави").

Хоча позиція сформована Верховним Судом у правовідносинах при перерахунку пенсії колишніх прокурорів/суддів у відставці, втім у вказаних постановах надані висновки в принципі із відповіддю на запитання: "чи є обмеження максимального розміру пенсії не пропорційним і дискримінаційним (ні, не є так як держава наділена повноваженнями на встановлення таких обмежень і останні не протрактовані всією Палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Великої Палати Верховного Суду як необґрунтоване втручання)"?

Суди першої інстанції не можуть застосовувати неоднаковий підхід до вирішення принципових питань, зокрема, у відношенні тільки прокурорів, так як і по відношенні до інших "цивільних пенсій" (всіх інших в солідарній системі пенсійного забезпечення) "застосовувати обмеження максимального розміру пенсії", проте щодо колишніх військовослужбовців, міліціонерів та інших прирівняних до них осіб не застосовувати.

У спірному випадку слід також звернув увагу на положення Європейської соціальної хартії 1996 року, яка ратифікована Україною згідно із Законом України №137-V від 14 вересня 2006 року. Вказаним міжнародно-правовим актом передбачено, що держави-сторони зобов`язані вживати заходів для забезпечення рівності між власними громадянами у сфері реалізації прав на соціальний захист, які надаються законодавством про соціальне забезпечення, докладати зусиль для поступового піднесення системи соціального забезпечення на більш високий рівень (стаття 12).

Тобто, утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Досліджуючи питання, чи мало місце втручання держави у право позивача мирно володіти своїм майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) слід відзначити, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, пункт 35, заяви №68385/10 та №71378/10) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже як зазначено положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Більше того, перевищення максимального розміру пенсії настало з 01.03.2019, з 01.09.2020 і 01.05.2021, тобто під час дії положень коментованого Закону.
З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на виплату пенсії в розмірі понад десять прожиткових мінімумів, установленими для осіб, які втратили працездатність, які (сподівання) могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах факту втручання держави у право позивача на мирне володіння майном.

Більше того, застосування Верховним Судом такого ж правового регулювання як і щодо спору у даній справі обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовцям десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (в частині правовідносин пенсійного забезпечення, визначеного саме за правилами Закону №2262-ХІІ) здійснено судом касаційної інстанції в постановах:

- від 21.05.2021 у справі №347/2083/16 (https://reestr.court.gov.ua/Review/97074657) адміністративне провадження №К/9901/17628/18 (колегія суддів Єзерова А.А., Берназюк Я.О., Желєзний І.В.);

- від 18.11.2021 у справі №521/20962/16-а (https://reestr.court.gov.ua/Review/101231790) адміністративне провадження №К/9901/29418/18 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ).

Зважаючи на встановлені обставини і зміст норм матеріального права, які врегульовують правовідносини у даній справі, суд приходить до переконання про безпідставність адміністративного позову в цілому

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що враховуючи відмову в задоволенні позову відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 .

Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ;
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.