Справа № 560/15892/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.10.2021 року №41 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 08.10.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком. Вважає, що нею дотримані всі вимоги законодавства для призначення пенсії.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 не менше 27 років. При цьому страховий стаж позивачки становить 16 років 5 місяців 18 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка зазначає, що викладені в відзиві заперечення не спростовують наведених у позовній заяві обставин.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що про відсутність підстав для призначення позивачці пенсії свідчать рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №580/4423/20 та від 08.06.2021 у справі №580/1761/21.

На думку відповідача, призначення, перерахунок та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Тому, позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.11.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.12.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.03.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.10.2021 №41 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 08.10.2021 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 27 років, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV. Страховий стаж особи становить 16 років 5 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховано періоди перебування в центрі зайнятості з 07.12.2006 по 16.05.2007, з 11.12.2007 по 21.04.2008, з 31.12.2008 по 25.12.2009 згідно трудової книжки від 15.06.1983 серія НОМЕР_1 , оскільки відсутня печатка на першій сторінці трудової книжки.

Про результати розгляду заяви позивачку повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Питання, що пов`язані з пенсійним забезпеченням врегульовані Законом №1058-1V.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 не менше 27 років.

Спірним є наявність в позивачки 27 років страхового стажу.

Щодо твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періодів перебування в центрі зайнятості з 07.12.2006 по 16.05.2007, з 11.12.2007 по 21.04.2008, з 31.12.2008 по 25.12.2009 згідно трудової книжки від 15.06.1983 серія НОМЕР_1 , у зв`язку з відсутністю печатки на першій сторінці трудової книжки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановив суд, на титульній сторінці трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 , заповненої 15.06.1983, відсутня печатка.

Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки працівників та службовців", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб,

Таким чином, позивачка, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.056.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вважає, що право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, відповідач протиправно зазначив в спірному рішенні про не зарахування до страхового стажу позивачки періодів з 07.12.2006 по 16.05.2007, з 11.12.2007 по 21.04.2008, з 31.12.2008 по 25.12.2009 згідно трудової книжки від 15.06.1983 серія НОМЕР_1 .

Крім того, в мотивувальній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №580/4423/20, яке набрало законної сили, зазначено про можливість зарахуванням спірних періодів з 07.12.2006 по 16.05.2007, з 11.12.2007 по 21.04.2008 та з 31.12.2008 по 25.12.2009.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, за наведених в рішенні відповідача від 13.10.2021 №41 фактичних підстав, позивачці неправомірно відмовлено в зарахуванні страхового стажу, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Разом з тим, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі №580/4423/20 встановлено, що загальний стартовий стаж згідно записів трудової книжки позивачки складає 23 роки 40 місяців 80 днів, що в перерахунку становить 26 років 6 місяців 20 днів.

Позивачка зазначає, що до вказаного стажу не зараховано період догляду за дитиною з 14.09.1981 по 09.06.1983, який у сумі складає 1 рік 8 місяців 26 днів.

Щодо цих доводів суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №580/1761/21 відповідачем враховано у страховий стаж позивача догляд за дитиною у період з 14.09.1981 до 14.03.1983, з 01.04.1983 до 14.05.1983, з 16.10.1983 до 14.12.1983, з 16.01.1984 до 14.03.1984. Твердження позивача про неврахування відповідачем періоду догляду за дитиною спростовуються протоколом-розрахунком від 04.01.2021, відповідно до якого до страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до 3 років у період з 14.09.1981 до 14.03.1983, з 01.04.1983 до 14.05.1983, з 16.10.1983 до 14.12.1983, з 16.01.1984 до 14.03.1984.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що зарахувавши до стажу роботи позивачки періоди з 15.03.1983 по 31.03.1983 та з 15.05.1983 по 09.06.1983, її страховий стаж буде меншим, ніж встановлений статтею 26 Закону №1058-ІV, а саме менше 27 років.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог зобов`язального характеру.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачкою у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.10.2021 №41.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000 , код ЄДРПОУ - 21366538)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк