Справа № 420/17773/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/17773/21
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурії О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення довічного грошового утримання судді у відставці,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив:

- визнати бездіяльність ГУ ПФУ щодо невиплати нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці в період з 19.02.2020 року по 19.09.2021 року у сумі 2161472,00 грн. протиправною.

- стягнути з ГУ ПФУ на користь позивача заборгованість по виплаті довічного грошового утримання судді у відставці в період з 19.02.2020 року по 19.09.2021 року у сумі 2161472,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідачем на виконанні рішення суду від 19.04.2021 року по справі №420/2838/21 було протиправно здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивача, відповідно довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року, виходячи з розрахунку 60% суддівської винагороди, без врахування рішення суду від 09.10.2017 року по справі №520/6152/17, яким встановлено право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у розмірі 90% суддівської винагороди.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач протиправно розпочав здійснювати виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 14.06.2021 року, оскільки рішенням суду від 19.04.2021 року по справі №420/2838/21 було зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату з 19.02.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 22.12.2016 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримую щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2017 року у справі №520/6152/17 та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року у справі №520/6152/17, зокрема, визнано за позивачем право на зарахування до 20-річного стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленого відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, часу проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.1981 року по 18.04.1983 року.

12.01.2021 року П`ятим апеляційним адміністративним судом видано позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №3, згідно якої станом на 01.01.2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 223337,50 грн..

17.01.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням ГУ ПФУ №1501/8 від 23.01.2021 року позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року по справі №420/2838/21 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ №1501/8 від 23.01.2021 року про відмову у проведенні перерахунку та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім того зобов`язано ГУ ПФУ здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці та здійснити його виплату з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Згідно відзиву на позовну заяву, на виконання зазначеного рішення суду розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідачем обчислено в сумі 134002,50 року, виходячи з розрахунку 60% суддівської винагороди (223337,50 грн. * 60%), з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді, який підлягає врахуванню при обрахунку довічного грошового утримання судді, а саме, 25 років 8 місяців. Суму доплати переглянуто, та її розмір за період з 19.02.2020 року по 31.05.2021 року визначений в сумі 412173,20 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись до суду із заявленими у цій справі позовними вимогами, позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги фактично стосуються питання належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2838/21 від 19.04.2021 року, тому суд позбавлений можливості надавати оцінку правомірності дій відповідача щодо виконання рішення суду в іншій справі, так як порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано ст.383 КАС України, шляхом подання у справі №420/2838/21 відповідної заяви, а не шляхом подачі окремого позову.

Колегія суддів частково погоджується з такою позицією суду першої інстанції, але лише в тій частині позовних вимог, які стосуються дати, з якої слід здійснити перерахунок довічного грошового утримання на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року по справі №420/2838/21, а саме: позивач наполягає на здійсненні такого перерахунку з 19.02.2020 року, а фактично перерахунок здійснений з 14.06.2021 року.

Але ж решта вимог позивача у цій справі стосується визначення розміру відсотку (60 або 90) від суддівської винагороди, який необхідно застосовувати при розрахунку довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, і у справі №420/2838/21 такі вимоги були визнані судом передчасними та не були вирішені по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року по справі №420/2838/21 відповідач здійснив розрахунок довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, виходячи з 60% від розміру суддівської винагороди, яка зазначена у довідці П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року.

Позивач же вважає, що такий розрахунок повинен здійснюватися, виходячи з 90% від розміру суддівської винагороди, яка зазначена у довідці П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року, оскільки саме такий відсоток визначений у рішенні суду по справі №520/6152/17.

Отже, у даній справі суду необхідно дати відповідь на питання - чи вірно застосований відповідачем відсоток від суддівської винагороди при розрахунку довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці? І в залежності від відповіді на це питання, суду необхідно вирішити спір по суті.

При вирішенні цього питання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), в редакції чинній на момент звернення позивача до суду у справі №520/6152/17, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання

Рішеннями судів у справі №520/6152/17 було встановлено, що стаж позивача, який повинен враховуватися для обрахунку його довічного грошового утримання судді у відставці, сумарно складає повних 25 років, що надає останньому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, обчисленого відповідно до Закону №2453-VI.

Як зазначено вище, 17.01.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року, відповідно до нового Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно рішення та розрахунків ГУ ПФУ, позивачу було зроблено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із загального стажу на посаді судді 25 років 8 місяців, та встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, обчисленого відповідно до Закону №1402-VIII.

Позивач не заперечує проти того, що його стаж, який повинен враховуватися для обрахунку його довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 25 років.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 ст.142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Відповідно до п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI .

Законом України від 16.10.2019 року №193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Відповідно до п.24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абз.4 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абз.5, 6 пп.2.2 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону №2453-VI.

Слід зазначити, що маючи повних 25 років суддівського стажу, позивач згідно частини 3 статті 141 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон №2453-VI) отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Саме вказаними положеннями Закону №2453-VI позивач обґрунтовував свою позицію щодо обрахунку його довічного грошового утримання, виходячи з 90% від суддівської винагороди працюючого судді, і саме на цих положеннях Закону №2453-VI ґрунтувались рішення судів по справі №520/6152/17.

Тобто, спірні правовідносини у даній справі виникли за іншого правого регулювання ніж у справі №520/6152/17, а тому при вирішенні даного спору колегія суддів не може враховувати як преюдиційні ті обставини, які встановлені рішеннями судів у справі №520/6152/17.

Колегія суддів звертає увагу, що за Законом від 07.07.2010 року №2453-VI грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018).

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями ст.142 Закону №1402-VIII, частиною 4 якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як вже було зазначено вище, чинним Законом №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.3, 4 ст.135 Закону №1402-VIII).

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII.

Враховуючи, що стаж позивача, який повинен враховуватися для обрахунку його довічного грошового утримання судді у відставці сумарно складає повних 25 років, то щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому колегія суддів зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Слід також враховувати, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного ч.3 ст.141 Закону №2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, ГУ ПФУ вірно зробило позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року, виходячи з розрахунку 60% суддівської винагороди, відповідно до Закону №1402-VIII.

Щодо доводів позивача, що відповідач протиправно розпочав здійснювати виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 14.06.2021 року, оскільки рішенням суду від 19.04.2021 року по справі №420/2838/21 було зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату з 19.02.2020 року, то як вже зазначено вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскарження дій відповідача по здійсненню перерахунку з 14.06.2021 року має здійснюватися відповідно до ст.383 КАС України, шляхом подання у справі №420/2838/21 відповідної заяви, а не шляхом подачі окремого позову.

Статтею 383 КАС України регламентовано підстави та порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до положень ч.3 ст.383 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Відповідно до ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Зі змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2838/21 від 19.04.2021 року, яке набрало законної сили, вбачається, що ГУ ПФУ було зобов`язано здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу відповідно до довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці та здійснити його виплату з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19.02.2020 року.

На виконання рішення суду по справі №420/2838/21 був проведений перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду №3 від 12.01.2021 року.

Таким чином, при прийнятті рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2838/21 від 19.04.2021 року обрано відповідний спосіб захисту порушеного права позивача, зокрема, шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії та останнім вчиняються дії щодо виконання рішення суду.

Отже, законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому, у порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконання судового рішення по іншій справі.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинених на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/2838/21 від 19.04.2021 року або порушення його прав, свобод чи інтересів, то він повинен був звернутись до суду у порядку, визначеному ст.383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не з пред`явленням до суду нового позову.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи та не дав їм відповідної правової оцінки, але ж прийняв вірне по суті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, що відповідно до ч.4 ст.3177 КАС України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині підстав для відмови у позові.

Оскільки наведені в апеляційній скарзі висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, то підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року - змінити в частині підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.