Справа № 540/4423/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 р.м. ОдесаСправа № 540/4423/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
12.11.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 29.01.2020 року по 23.03.2021 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення та доплатити:

- за період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 4200,00 грн. на місяць та окладу за військовим званням 1430,00 грн. на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019року №294-1Х "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 року, на відповідні тарифні коефіцієнти;

- за період з 01.01.2021 року по 23.03.2021 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 4540,00 грн. на місяць та окладу за військовим званням 1540,00 грн. на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від15.12.2020 року №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021 року, на відповідні тарифні коефіцієнти;

- за період з 29.01.2020 року по 23.03.2021 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу в період з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року 4200,00 грн. на місяць, з 01.01.2021 року по 23.03.2021 року 4540,00 грн. на місяць, та розміру окладу за військове звання з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року 1430,00 грн. на місяць, з 01.01.2021 року по 23.03.2021 року 1540,00 грн. на місяць, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020 року, Законом України від 15.12.2020 року №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом від 23.03.2021 року №55 виключений зі списків особового складу. Вказує, що з набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/6453/18 скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, а отже, починаючи з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу повинні визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови №704.

Порушуючи чинні положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, відповідач не здійснив розрахунок грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідно календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 цієї Постанови №704 за період 2020, 2021 роки, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Проаналізувавши положення постанов Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1052 та від 21.02.2018 року №103, від 28.10.2020 року №1038, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року №704 пункт 4 цієї постанови визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".

Враховуючи скасування в судовому порядку п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 та чинність окремих положень змін, що вносились до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, суд першої інстанції визначив, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягають розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Разом з цим, виходячи з умов обрахунку посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, передбачених п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 в редакції, чинній на час прийняття постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що єдиною розрахунковою величиною для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням повинен бути саме прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Суд першої інстанції наголосив, що норма права не може застосовуватись вибірково лише в певній частині, а повинна тлумачитись в цілому та у сукупному взаємозв`язку.

Перевіривши порядок обрахунку позивачу грошового забезпечення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не допустив порушень прав та інтересів позивача, а встановлені обставини свідчать про необґрунтованість адміністративного позову і відсутність правових підстав для його задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тим обставинам, що з набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/6453/18 та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103, з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу повинні визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови №704. Таким чином, здійснюючи з 29.01.2020 року розрахунок грошового забезпечення в порядку, передбаченому п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 (в не чинній редакції), відповідач порушив права позивача на належне грошове забезпечення, а обставини справи дають безумовні підстави для визнання обґрунтованими позовні вимоги та їх задоволення у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2021 року №55 позивача, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12.03.2021 року №12 з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 23.03.2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно вказаного наказу, вислуга років у Збройних Силах України позивача становить 32 роки 07 місяців 22 дні.

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 24.05.2021 року, в якій просив здійснити перерахунок та доплату належного за 2019-2021 роки грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Також, у заяві позивач просив видати довідки про:

розмір встановленого тарифного коефіцієнту та розмір окладу за військовим званням, встановленого з 01.01.2019 року по день звільнення;

розмір встановленого тарифного розряду, тарифного коефіцієнту та розмір посадового окладу, встановленого за займаною посадою з 01.01.2019 року по день звільнення;

суми виплачених за період з 01.01.2019 року по день звільнення грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, підйомної допомоги та усіх інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У відповідь на звернення, в листі від 26.07.2021 року №372/9/353 Військовою частиною НОМЕР_1 роз`яснено позивачу порядок проведення індексації грошового забезпечення та видано довідки про розмір посадового окладу за військовим званням, починаючи з 01.01.2019 року та по день звільнення 23.03.2021 року, про суми виплачених за період 01.01.2019 року по день звільнення грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, підйомної допомоги та усіх інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Питання з приводу перерахунку та доплати грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, по суті вимог заяви відповідачем не вирішено.

Посилаючись на неправомірність бездіяльності відповідача у перерахунку раніше виплаченого грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Так, оспорюваним у цій справі є право позивача на виплату з 29.01.2020 року грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, яке визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 у зв`язку із скасуванням в судовому порядку положень п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Слід враховувати, що п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності з 01.03.2018 року та у п. 4 установлював, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103.

Із набранням чинності п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.

Зокрема, пунктом 3 Змін у постанові Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 пункт 4 викладено в наступній редакції:

« 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Таким чином, колегія суддів, з огляду на положення ч. 2 ст. 265 КАС України, погоджується із обґрунтованістю доводів апелянта про те, що внесені пунктом п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 зміни до п. 4 Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 в цілому втратили чинність з 29.01.2020 року.

Одночасно, слід враховувати, що відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, з набранням чинності Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата.

Проаналізувавши положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 в редакції її прийняття, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розрахункова величина розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

На переконання апеляційного суду, наведення у цих правилах мінімальної величини розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, що складає не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, та зміна підходу щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при визначенні посадових окладів на підставі Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ основний механізм визначення грошового забезпечення не скасовує.

Відтак, з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Зміна прожиткового мінімуму для працездатних осіб на кожний календарний рік є підставою для перегляду розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Не змінюють правового регулювання спірних правовідносин застосування судом першої інстанції правових позицій, викладених Верховним Судом, у постановах по справам №200/3757/20-а, №240/11952/19, оскільки предметом перевірки дотримання судами попередніх інстанцій у вказаних справах було питання з приводу перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу на час до скасування в судовому порядку п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103.

В контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що на момент проходження позивачем військової служби діють положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 (в первинній редакції) та Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-IX установлено у січні 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року №1082-IX установлено у січні 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень.

Отже, підвищення у січні відповідного календарного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до діючого п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 призводить до збільшення грошового забезпечення, у тому числі розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та є підставою для перегляду розміру грошового забезпечення позивача.

Враховуючи те, що компетентним органом, відповідачем, станом на січень 2020 року та 2021 року грошове забезпечення не переглянуто, колегія суддів вважає ґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для зобов`язання відповідача вчинити ці дії в судовому порядку.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку слід також враховувати і положення ч. 1 ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи зі змісту вказаних положень адміністративного процесуального законодавства, захисту в адміністративному суді підлягають лише порушені права чи інтереси особи, яка звернулась із адміністративним позовом.

Одночасно, врахуванню підлягає й те, що дискреційні повноваження це законодавчо установлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Як свідчать обставини справи, на момент звернення із цим позовом відповідачем перегляд грошового забезпечення позивача не здійснено. У тому числі, такі функції не було виконано військовою частиною і за окремим зверненням позивача, фактично залишивши їх без розгляду.

Наведене у сукупності свідчить про відсутність обставин, передбачених ст. 2 КАС України, та процесуальної можливості адміністративного суду визнати порушеними права та інтереси позивача в частині обчислення його грошового забезпечення, виходячи з конкретних сум.

Отже, в цій частині вимоги позивача у позові пов`язані із можливими (ймовірними) порушеннями з боку суб`єкта владних повноважень, що позбавляють адміністративний суд вжити заходи захисту, передбачені ст. 2 КАС України, та задовольнити позов у відповідній частині.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є саме висновок суду про неправомірність бездіяльності відповідача щодо обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п. 4 Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 та покладення на відповідача обов`язку вчинити ці дії в судовому порядку.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення з 29 січня 2020 року розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п. 4 Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 обчислити з 29 січня 2020 року розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням ОСОБА_1 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п. 4 Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв