Справа № 340/28/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/28/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до відповідача: Заваллівська селищна рада Голованіського району Кіровоградської області (, вул. Жовтнева, 10, смт. Завалля, Голованівський р-н, Кіровоградська область, 26334)

про визнання незаконною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, якою просить суд:

1) визнати відмову Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, викладену у формі витягу з протоколу тринадцятої сесії восьмого скликання від 29.10.2021, щодо вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в комунальній власності (запасі) ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, незаконною;

2) зобов`язати Заваллівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :50:076:0022 для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, за заявою від 22.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ним у встановленому законом порядку отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою, виготовлено та погоджено відповідний проект, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Позивач зазначає, що після цього він двічі звертався до відповідача з відповідною заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, проте двічі отримував відповідь відповідача, що відповідне рішення прийнято не було через відсутність необхідної кількості голосів.

Вважає такі дії відповідача протиправними, що й обумовило необхідність звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою суд встановив відповідачу порядок та строки для подання до суду відзиву на позов та доказів, необхідних для вирішення справи (а.с.31).

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Завалівської селищної ради №444 від 30.06.2020 позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у комунальній власності (запасі) орієнтовною площею 2.000 га (а.с. 27).

13.07.2020 надано висновок №11072/82-20 про розгляд документації із землеустрою, яким позивачу погоджено відповідний проект землеустрою (а.с. 12).

Заявою від 15.07.2021 позивач звернувся до відповідача щодо затвердження зазначеного проекту землеустрою (а.с. 16).

Відповідно до витягу з протоколу десятої сесії Заваллівської селищної ради восьмого скликання від 26.07.2021, по питанню з порядковим номером 135 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 », рішення не прийнято за відсутності необхідної кількості голосів (а.с. 17-18).

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 22.09.2021 про затвердження проекту землеустрою (а.с. 19).

Відповідно до витягу з протоколу тринадцятої сесії Заваллівської селищної ради восьмого скликання від 29.10.2021, по питанню з порядковим номером 197 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 », рішення не прийнято за відсутності необхідної кількості голосів (а.с. 20-21).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбачених ст.118, 123 ЗК України.

Відповідно до частин 9, 10 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Статтею 186 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти у формі рішення, які можуть бути прийняті відповідним органом, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Із аналізу вищенаведених положень Земельного кодексу України слідує, що отримавши заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач, згідно частин 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України, повинен був у двотижневий строк прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти рішення про відмову у його затвердженні з наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вирішення заяви позивача повинно відбуватись в порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто на пленарному засіданні селищної ради із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою передбачений законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-358а13, від 07 червня 2016 року у справі №21-1391а16, постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №463/3375/15-а.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач витягами з протоколів сесії повідомив позивача про те, що рішення за його заявами не прийнято, тобто фактично не надав позивачу мотивованої відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Відповідачем не надано до суду доказів прийняття рішення ради з регулювання земельних відносин, в розумінні зазначених вище положень законодавства України, а саме рішення про затвердження чи відмову в затвердженні проекту землеустрою.

Отже, відсутність рішення ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою свідчить про її протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду заяв позивачів, тобто у даному випадку належним способом захисту є саме визнання бездіяльності відповідача протиправною, а не визнання незаконною відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Крім цього, як свідчать матеріали справи, відповідач взагалі не здійснював перевірку на відповідність вимог земельного законодавства поданого позивачем проекту землеустрою. Оскільки затвердження проекту землеустрою є останньою стадією при набутті права приватної власності на земельну ділянку, а відтак без здійснення відповідачем відповідної перевірки на предмет відповідності вимог земельного законодавства такого проекту землеустрою, суд позбавлений можливості прийняти рішення про зобов`язання затвердити проект землеустрою.

З огляду на визнання протиправної бездіяльності, належним способом захисту порушеного права позивача на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за його заявою є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог земельного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Позивачем заявлено про орієнтовний розмір судових витрат у сумі 9988,00 грн., водночас документально підтверджено лише витрати на оплату судового збору у сумі 908,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Заваллівської селищної ради Голованіського району Кіровоградської області (, вул. Жовтнева, 10, смт. Завалля, Голованівський р-н, Кіровоградська область, 26334) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області із затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.000 га ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель с/г призначення, що перебувають в комунальній власності (запасі) за адресою: Заваллівська селищна рада, Гайворонський район, Кіровоградська область.

Зобов`язати Заваллівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області на найближчій сесії з дня набрання цим рішенням суду законної сили розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель с/г призначення, що перебувають в комунальній власності (запасі) за адресою: Заваллівська селищна рада, Гайворонський район, Кіровоградська область, та прийняти рішення згідно вимог статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Заваллівської селищної ради Голованіського району Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко