Справа № 300/8169/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2022 р. справа № 300/8169/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 24.11.2021,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 24.11.2021 ВП № 58498975 про накладення штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.11.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) протиправно, в порушення положень Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову в межах виконавчого провадження № 58498975 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. Позивач вважає постанову про накладення штрафу незаконною, оскільки на виконання рішення суду, 01.11.2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 0 01.01.2018 року. Також зазначено, що ОСОБА_1 пенсія розрахована за частиною 1 статті 27 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки обчислення пенсії за частини 2 статті 27 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за двоскладовою формулою) при виконанні рішення суду призводить до значного зменшення її розміру. Представник позивача зазначив, що виконавче провадження ВП № 58498975 з виконання виконавчого листа №343/204/18, виданого 12.04.2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом, відкрито вже після того, як рішення суду виконано в добровільному порядку. З урахуванням викладеного, позивач просить суд: визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Людмили Зіновіївни щодо винесення постанови від 24.11.2021 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 58498975 та скасувати постанову від 24.11.2021 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 58498975.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (т.1, а.с.19-20).

04.01.2022 року позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.01.022 року відкрито провадження по справі за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України (т.1, а.с.26-27).

25.01.2021 на адресу суду надійшли матеріали виконавчого провадження, які подані відповідачем на виконання пункту 5 ухвали від 06.01.2022 (т.1, а.с.47-188).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Представник відповідача в судове засідання 09.03.2022 року не з`явився. Водночас, на електронну адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі (т.1, а.с.192-193).

Суд зазначає, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану Івано-Франківський окружний адміністративний суд припинив розгляд справ у судовому засіданні. Проте, суд і надалі працює у звичному режимі та приймає рішення в рамках письмового провадження.

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 4 статті 229 КАС України).

Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи за відсутності сторін, на підставі поданих сторонами доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 КАС України, попередньо заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 року у справі № 343/204/18, зокрема, зобов`язано Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення пенсії на 19% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений частиною 2 статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стаж роботи, але не вище 75 процентів заробітку та провести виплату із врахуванням отриманих сум, починаючи з 01.01.2018.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018 року у справі № 876/3561/18 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 343/204/18 - змінено, викладено абзац 3 резолютивної частини вказаного рішення у такій редакції: "Зобов`язати Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75% заробітку відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 01.01.2018". У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1, а.с.57-59).

Вказане рішення суду набрало законної сили 13.07.2018 року.

Як встановлено судом, на виконання вказаного рішення, 12.02.2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 343/204/18 (т.1, а.с.84).

В ході примусового виконання вказаного рішення суду, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. 24.11.2021 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. в межах виконавчого провадження № 58498975. Також зобов`язано виконати рішення суду у строк протягом 10 робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (т.1, а.с.129-131).

Вважаючи постанову про накладення штрафу від 24.11.2021 року в межах виконавчого провадження № 58498975 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, Закон України "Про виконавче провадження").

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статі 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 63 Закону № 1404-VIII встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, відповідно до частини 1 якої, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З системного аналізу даної норми слідує, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться після спливу визначеного десятиденного терміну для добровільного виконання, факту невиконання такого рішення саме без поважних причин.

Водночас, судом встановлено, що згідно розпорядження від 01.11.2018 №141471 управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , шляхом її збільшення на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений частиною 2 статті 56 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стаж роботи, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.01.2018 року (т.1, а,с.14).

В подальшому, на підставі вищевказаного виконавчого листа №343/204/18 від 12.02.2019 року, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2019 року ВП № 58498975 (т.1, а. с. 70).

На виконання вимоги державного виконавця від 02.07.2021 року, боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 09.07.2021 року № 0900-0803-5/24259 повідомлено відповідача, що управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений частиною 2 статті 56 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стаж роботи, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.01.2018 року. ОСОБА_1 пенсія розрахована за частиною 1 статті 27 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", внаслідок чого обчислення пенсії за частиною 2 статті 27 даного Закону (за двоскладовою формулою) при виконанні рішення суду веде до значного зменшення її розміру. Також, додано копію розпорядження від 01.11.2018 року № 141471 (т.1, а.с.114-115).

При цьому, слід зазначити, що згідно статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв: "обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права" (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року N 2-рп/2016).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини, гарантії цих прав і свобод. Але, визначаючи їх, законодавець може лише розширювати, а не звужувати, зміст конституційних прав і свобод та встановлювати механізми їх здійснення.

Отже, положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, не виплата пенсії, розмір якої після її перерахунку зменшився, не може вважатися невиконанням рішення суду без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.02.2019 по справі № 822/1080/17 у подібних правовідносинах.

При цьому, суд вказує на те, що жодних заперечень та доказів щодо спростування обставин, на які посилається позивач, відповідачем суду не надано.

Вказаний перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно розпорядження від 01.11.2018 року № 141471, на думку суду, свідчить про добровільне виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судового рішення до відкриття виконавчого провадження, що позбавляє подальшого сенсу у його виконанні на стадії примусового виконання судового рішення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги судового рішення викладені виконавчому листі №343/204/18, виданого 12.04.2019 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконано, внаслідок чого, відсутні підстави для накладення штрафу, у зв`язку з чим, постанову від 24.11.2021 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 58498975 винесено необґрунтовано, з порушенням положень чинного законодавства України.

Водночас, як свідчать встановлені судом обставини, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. у постанові про накладення штрафу від 24.11.2021 року ВП 58498975 зазначила, що боржником без будь-яких законних підстав переведено стягувача на двоскладову формулу нарахування пенсії, застосувавши механізм нарахування пенсії визначений частиною 1 статті 27 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказане і слугувало передумовою для застосування штрафних санкцій.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст 382 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З огляду на вищенаведене, якщо стягувач вважатиме, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він може звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанову про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 58498975, винесено необґрунтовано, з порушенням норм законодавства України, внаслідок чого, останню слід визнати протиправною та скасувати, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, суд звертає увагу, що в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4, частини 2 статті 139 і 287 КАС України Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у спірних правовідносинах не являється суб`єктом владних повноважень як відповідач (рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується в суді), а є боржником як сторона виконавчого провадженні та позивачем, яким ініційовано розгляд і вирішення даної адміністративної справи за правилами статті 287 КАС України.

У зв`язку із вказаним, слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача (боржника - сторони виконавчого провадження) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 гривень, згідно платіжного доручення № 3735 від 29.12.2021 (т.1, а.с.24).

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 24.11.2021 - задоволити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Людмили Зіновіївни щодо винесення постанови від 24.11.2021 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 58498975.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Людмили Зіновіївни від 24.11.2021 року про накладення штрафу в межах виконавчого провадження № 58498975.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76019) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Учасники справи:

Позивач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Відповідач:

Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76019).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.