Справа № 380/9330/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9330/20 пров. № А/857/22427/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, ухвалене суддею Сасевичем О.М. у м.Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 380/9330/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпроменергоінвест" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпроменергоінвест" звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 16.12.2019 №.

Підставою звернення до суду із цим позовом зазначено протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 16.12.2019, яким накладено штраф у розмірі 10% у сумі 7013,84 грн за платежем «Податок на додану вартість» за затримку на 1 календарний день сплати ПДВ в сумі 70138,40 грн.

Вважає протиправними дії відповідача щодо неправомірного розподілу коштів, сплачених товариством по платіжних дорученнях з 30.06.2019 по 31.10.2019 зі сплати Єдиного податку та Податку на додану вартість.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що сплата позивачем податків здійснюється регулярно та висновки контролюючого органу про наявність боргу у позивача на час винесення податкового повідомлення-рішення суд першої інстанції вважає помилковими.

Водночас суд наголошує на неузгодженості податкових зобов`язань за спірним податковим повідомленням-рішенням з огляду на те, що контролюючий орган допустився помилки при скеруванні податкового повідомлення-рішення, а тому відповідно до приписів ст.58 ПК України таке рішення не вважається врученим платнику.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що передбачені п.126.1 ст.126 ПК України штрафні санкції до позивача застосовані у зв`язку із несвоєчасною сплатою узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Також наголошує на дотриманні контролюючим органом вимог ст.42 ПК України при надсиланні платнику оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. А саме, згідно доводів скаржника, поштове відправлення було адресоване не ФОП ОСОБА_1 , а саме ТзОВ «Укрпроменергоінвест». Судом не надано належної оцінки факту передачі особою, що помилково отримала поштове відправлення, належному адресату після минування значного часу та наявності відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення про отримання адресатом спірного податкового повідомлення-рішення.

Головне управління ДПС у Львівській області подало до апеляційного суду клопотання про заміну сторони у справі () її правонаступником - Головним управління ДПС у Львівській області як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про дату та номер запису «дані про перебування юридичної особи в стані припинення» 19.10.2020,010012113» та підстави її внесення: «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації», а тому відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України слід здійснити заміну відповідача правонаступником - відповідним територіальним органом Державної податкової служби, що утворений як відокремлений підрозділ Державної податкової служби наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» - Головним управлінням ДПС у Львівській області (), початок забезпечення здійснення повноважень та функцій якого з 01.01.2021 визначено Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 № 755.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно положеннями п 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Таким чином, метою камеральної перевірки є виявлення в даних систем електронного адміністрування порушення термінів сплати суми узгодженого зобов`язання, відповідальність за що передбачена п.126.1 ст. 126 ПК України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведена камеральна перевірка ТзОВ Укрпроменергоінвест щодо дотримання вимог п.57.1 ст.57, п.57.3 ст.57, ст.100 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт №3623/52.04/34810000 від 31.10.2019, яким встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язанням з податку на додану вартість, чим порушено п.57.1 ст.57, п.57.3 ст.57, ст.100 Податкового кодексу України.

На підставі даного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 16.12.2019 року №, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість, на підставі ст.126 ПКУ за затримку на 1 календарний день сплати/за несплату грошового зобов`язання в сумі 70138, 40 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 7030,84 грн.

Податкове повідомлення-рішення отримано 12.10.2020, що підтверджується актом приймання - передачі документів, відповідно до якого фізична особа підприємець ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) передав, а генеральний директор ТзОВ "Укрпроменергоінвест" Садовий Віталій Степанович отримав такі документи: 1)Податкове-повідомлення-рішення № від 16.12.2019 року в оригіналі; 2.) Поштовий конверт з відміткою поштового штемпеля; 3.) Пояснення ФОП ОСОБА_1 відповідно до яких, йому серед іншої документації, яку він отримував на своє ім`я у поштовому відділення помилково було вручено поштову кореспонденцію, що була адресована директору товариства ОСОБА_1 .

Крім того, встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 16.12.2019 було адресовано " ОСОБА_1 директору ТзОВ "Укрпромінвест", що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами.

Позивач вважає, що порушення порядку винесення спірного рішення № від 16.12.2019 та процедури його надсилання як платнику податків порушило його право на оскарження рішення податкового органу в адміністративному порядку та своєчасного оскарження спірного рішення у судовому порядку і, як наслідок, слугувало підставою для винесення податковим органом в порушення пп. 3.п.299.10 ст. 299 ПК України незаконного рішення ГУ ДПС у Львівській області №38825/10/13-01/04-16-22 від 30.09.2020 про анулювання реєстрації платника єдиного податку нашого товариства ТзОВ "Укрпроменергоінвест".

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 16.12.2019 протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України як грошове зобов`язання платника податків розуміють суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов`язком платника податку визнається його обов`язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно положень пункту 37.2 статті 37 ПК України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Згідно з пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу України сума податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, самостійно обчислена та зазначена у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У свою чергу, підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Визначальним для вирішення справи є дослідження обставин виконання позивачем податкового обов`язку шляхом сплати в повному обсязі відповідних сум самостійно задекларованих за платежем «Податок на додану вартість» податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Положення ст.126 ПК України застосовуються у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 ПК України).

У зв`язку із наведеним слід зазначити, що порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.

Відповідно до положень 200.1, 200.2 статті 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Така сума може мати як позитивне, так і від`ємне значення.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За змістом пунктів 203.1, 203.2 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

В контексті наведеного слід зазначити, що об`єктом застосування штрафу є погашена сума податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТзОВ "Укрпроменергоінвест" подано контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість № від 19.06.2019, граничним терміном сплати задекларованих за нею коштів є 30.06.2019. Позивачем задекларована сума податкового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 82891,00 грн.

Згідно даних ІКП станом на 30.06.2019 за платником обліковувалась переплата у сумі 12752,62 грн та ця сума була зарахована контролюючим органом у рахунок належного до сплати податкового зобов`язання. Після здійснення зарахування згаданої переплати за позивачем станом на 30.06.2019 обліковувалась недоїмка у сумі 70138,38 грн. У з`язку із внесення платником податку 01.07.2019 коштів у сумі 91000,00 грн контролюючим органом спрямовано зазначені кошти зокрема на погашення заборгованості з ПДВ, що залишилась непогашеною станом на 30.06.2019.

Крім того, слід звернути увагу і на положення статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до яких переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Наведена норма також свідчить про те, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок.

Отже у разі несвоєчасного або перерахування не в повному обсязі суми податкового зобов`язання з вини банку платника такий платник звільняється від фінансової відповідальності у вигляді штрафу та/або пені, проте, не звільняється від обов`язку сплатити в повному обсязі податкове зобов`язання.

Внесення коштів у сумі 91000,00 грн саме на наступний день після граничного строку сплати за самостійно визначеним податковим зобов`язанням з податку на додану вартість підтверджується як даними ІКП, так і наданою на розгляд суду копією платіжного доручення №321 від 01.07.2019 (а.с. 15, 40).

Тобто, судом апеляційної інстанції виявлено порушення терміну сплати грошового зобов`язання у сумі 70138,38 грн строком до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Отже, за наявності у позивача податкового боргу, на погашення якого були також направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов`язань, Головним управлінням ДФС у Львівській області було правомірно нараховано штраф в розмірі 10% від 70138,38 грн, що становить 7013,84 грн. Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючого органу є правомірним.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій на суму 7013,84 грн, судом першої інстанції вказано на неналежне вручення рішення позивачу.

Однак наведені обставини мають значення лише на узгодженість боргу за згаданим податковим повідомленням-рішенням та можливість його оскарження у адміністративному чи судовому порядку після його вручення та не свідчать про те, що навіть у разі ймовірного помилкового отримання з вини контролюючого органу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення неналежним адресатом не зумовлює висновків про своєчасне акумулювання коштів позивачем за відповідним платежем та не спростовує висновків контролюючого органу про допущення платником податкового правопорушення.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на спростування висновків контролюючого органу. Натомість, відповідачем Головним управлінням ДПС у Львівській області, як суб`єктом владних повноважень, наведено відповідні мотиви прийняття та підтверджено правомірність рішення податкового органу.

Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком скасування судового рішення.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпроменергоінвест" до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2019 № є безпідставними та необгрунтованими, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 317, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі №380/9330/20 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпроменергоінвест" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний