Справа № 380/9179/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9179/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення до бюджету коштів у розмірі 170 438,60 грн.

Ухвалою від 27.07.2020 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою від 20.08.2021 суддя перейшла із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 380/9179/21 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у відповідача існує податковий борг внаслідок несплати податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 170 438,60 грн. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашається, просить стягнути таку у судовому порядку.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 27.09.2021 (вх. № 70016), у якому зазначає, що позивач у позовній заяві вказує, що відповідач має заборгованість перед бюджетом, яка складається із сум податкових зобов`язань по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 170438,60 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення рішенням від 29.07.2019 № . Податковим повідомленням-рішенням від 29.07.2019 № збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 86760,77 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 21 690,20 грн. При цьому, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.005740 позов задоволено повністю та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 29.07.2019 року № , № , № , № , № , № , винесені ГУ ДФС у Львівській області. Водночас, згідно з пп. 129.9.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках: закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків. В даному випадку право нарахування пені виникло 01.02.2017 та могло бути реалізоване протягом 1095 днів, тобто до 01.02.2020, але не в грудні 2020 року. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено частково, скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.005740 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2019 № , винесеного ГУ ДФС у Львівській області і в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005740 залишено без змін. Враховуючи вищевикладене, навіть у випадку залишення Касаційним адміністративним судом в складі Верховного Суду в силі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №1.380.2019.005740, відповідач повинен буде сплати суму військового збору в сумі 86 760,77 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 21 690,20 грн, проте не пеню в розмірі 61987,63 грн, оскільки така нарахована з порушенням визначених Податковим кодексом України строків. Твердження позивача в частині того, що на даний час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 28.09.2021 (вх. № 70610), у якому зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду 18.02.2020 у справі №1.380.2019.005740 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.07.2019 № , № , № , № , № та № .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №1.380.2019.005740 задоволено частково апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області. Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду 18.02.2020 у справі №1.380.2019.005740 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2019 № . Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №1.380.2019.005740 набрала законної сили 01.07.2020. Тому, відповідно до п.4 ст. 78 КАС України не може вважатися обставинами, які встановлені судом у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заборгованість згідно з довідки про заборгованість №1807/5/13-01-13-07-07 від 19.02.2021 складає 170 438,60 грн. Вказана основна сума податкового боргу виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 29.07.2019 № на суму 108 450,97 грн.

Згідно з інтегрованою карткою платника податків нараховано пеню в сумі 61 987,63 грн. На даний час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.

У судовому засіданні 16.03.2022 суд заслухав вступну промову позивача, представника відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Податковий борг відповідача відповідно до облікової картки платника податку та довідки Головного управління ДПС у Львівській області та довідки від 19.02.2021 № 1807/5/13-01-13-07-13 станом на 19.02.2021 становить 170 438,60 грн, а саме військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (з них основний платіж 86 760,77 грн, штрафні санкції 21690,20 грн, пеня 61 987,63 грн).

Заборгованість відповідача по військовому збору виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 29.07.2019 № на суму 108 450,97 грн.

Згідно із зворотним боком облікової картки відповідачу нараховано пеню у розмірі 61 987,63 грн.

ОСОБА_1 не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 29.07.2019 № , оскаржив його до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.005740 позов задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.07.2019 № , № , № , № , № , № , винесені ГУ ДФС у Львівській області. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено частково; скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі №1.380.2019.005740 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2019 № , винесеного ГУ ДФС у Львівській області і в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.005740 залишенои без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.09.2021 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 залишено без змін.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань ГУ ДФС у Львівській області 27.08.2019 винесено податкову вимогу форми "Ф" № 240642-55, яку надіслано платникові податків.

Докази, які б підтверджували, що вказана податкова вимога відповідачем оскаржувалась у справі відсутні, відповідно, визначені у ній зобов`язання є узгодженими.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу вбачається, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1, 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями пп. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 129.1 ст.129 Податкового кодексу України (у редакції до 1 січня 2017 року) було встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

За правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується: у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, наведена редакція Кодексу передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2017 року, пункт 129.1 викладений в такій редакції:

« 129.1. Нарахування пені розпочинається: 129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання».

Таким чином, відповідною нормою передбачено три процедури нарахування пені, а саме: 1) у порядку підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за рішеннями контролюючого органу, прийнятими за результатами податкової перевірки; 2) у порядку підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за рішеннями контролюючого органу, прийнятими у випадках визначення податкового зобов`язання органом доходів і зборів у силу закону; 3) у порядку підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за самостійно поданими платником деклараціями.

Отже, за обставин, які склались у даній справі, право на нарахування пені виникло у позивача після проведення перевірки та оформлення її результатів. Наявність цієї обставини є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені. Тому, оскільки на момент застосування такої процедури вже діяла норма у новій редакції, саме за правилами цієї норми і має відбуватись таке нарахування.

Судовим розглядом встановлено, що податковим органом за наслідками перевірки відповідача за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 складено акт від 05.07.2019 № 990/13.7/, на підставі висновків якого прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.07.2019 № .

Отже, нарахування суми грошового зобов`язання було визначено за результатами перевірки (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 192 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку, податкове повідомлення-рішення від 29.07.2019 № вручене платнику 01.07.2020 граничний строк сплати 24.07.2020.

Із розрахунку суми пені встановлено, що обчислення пені проведено контролюючим органом за період часу граничного дня сплати за звітний (податковий) період, за який виявлено заниження/завищення - з 20.02.2016 та 21.02.2017 до дати закінчення нарахування пені 14.07.2020.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки у позивача право на нарахування пені виникло після проведення перевірки та оформлення її результатів, наявність таких обставин є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.11.2018 у справі № 822/2591/17, від 05.12.2019 по справі № 520/10442/18.

Позивач посилається на п.п.129.9.1 ст.129 ПК України, згідно з яким пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків. Вказує, зокрема, що в даному випадку право нарахувати пеню виникло 01.02.2017 та могло бути реалізоване протягом 1095 днів, тобто до 01.02.2020, а не в грудні 2020 року.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача, оскільки в даному випадку у контролюючого органу право нарахувати пеню виникло саме в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Станом на день розгляду справи сума податкового боргу відповідача в розмірі 170 438,60 грн є узгодженою та у встановлені законом строки не сплачена, тому відповідно до пп. 14.1.175 п. 14 ст. 14 ПК України визнається сумою податкового боргу. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до бюджету кошти у розмірі 170 438 (Сто сімдесят тисяч чотириста тридцять вісім) грн 60 копійок.

3. Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22.03.2022.

Суддя Кедик М.В.