Справа № 120/14956/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 березня 2022 р. Справа № 120/14956/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

05.11.2021 ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, Головне управління).

У позовній заяві просить визнати протиправним рішення про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" та зобов`язати Головне управління зарахувати до стажу державної служби періоди її роботи із 19.08.1985 по 31.08.1991 і, як наслідок, вчинити дії для переведення на пенсію державного службовця з 18.06.2021.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.06.2021 позивачка звернулася до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" .

Рішенням від 24.06.2021 № 29 відмовлено у переведенні на пенсію держслужбовця, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Позивачка вважає рішення протиправним і таким що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що в період з 19.08.1985 по 31.08.1991 працювала в Красноперекопському РК ВЛКСМ м. Ярослав на різних посадах, робота на яких підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Тому, зазначаючи про наявність у неї стажу роботи на посадах державної служби (та прирівняних посадах) понад 20 років, просить про захист своїх прав у спосіб зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення її на пенсію державного службовця

Ухвалою від 10.11.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов у якому висловлено заперечення щодо позовних вимог.

Мотивуючи відзив, відповідач просить врахувати, що пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Представником Головного управління акцентованого увагу на тому, що стаж роботи позивачки на посадах державної служби становить менше 20 років, при цьому відсутні підстави для зарахування у такий стаж періоду із 19.08.1985 по 31.08.1991.

За таких обставин, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку поданим разом із заявами по суті доказам, суд встановив наступне.

18.06.2021 позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення на інший вид пенсії - із пенсії за віком призначеної їй згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця передбачену Законом України "Про державну службу" (а.с. 9).

За результатом розгляду заяви прийнято рішення від 24.06.2021 № 29 про відмову в перерахунку пенсії за іншим Законом (а.с. 7-8).

Як підставу для прийняття рішення орган Пенсійного фонду України зазначив те, що позивачка звільнена із державної служби 26.01.2016 і її стаж державної служби становить 18 років 10 місяців 10 днів, тоді як необхідним є стаж не менше 20 років.

До стажу державної служби зараховано періоди роботи із 24.01.1997 по 06.12.2002 та із 03.03.2003 по 04.01.2016. Не зараховано період загальною тривалістю із 19.08.1985 по 31.08.1991, зокрема такі періоди роботи позивачки:

із 19.08.1985 по 14.09.1986 на посаді виконуючої обов`язки секретаря комітету комсомолу Ярославського медучилища № 1 Красноперекопського РК ВЛКСМ;

із 15.09.1986 по 16.05.1987 на посаді інструктора Красноперекопського РК ВЛКСМ;

із 17.05.1987 по 31.08.1991 на посаді секретаря комітету комсомолу Ярославського медучилища № 1 Красноперекопського РК ВЛКСМ.

Позивачка вважає відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця протиправною, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Основного Закону).

Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Одним із спеціальних видів пенсійного забезпечення є пенсія, що призначається на підставі Закону України "Про державну службу".

Обґрунтовуючи свою позицію, позивачка зазначає, що набула право на призначення пенсії Закону України "Про державну службу" адже її стаж роботи на посадах державної служби становить більше 20 років. Відповідач із такими аргументами не погоджується, мотивуючи спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії за іншим Законом тим, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби становить 18 років 10 місяців 10 днів, що є недостатнім для зміни виду пенсії.

Оцінюючи зазначені твердження, що є ключовими при розгляді цієї справи, суд керується такими мотивами.

За приписами ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 розд. ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а.

Безспірним є той факт, що позивачка звільнена із посади державної служби 26.01.2016, тобто обов`язковою умовою для призначення їй пенсії державного службовця є набуття стажу роботи на посадах державної служби не менше 20 років. Спірним є лише питання про наявність у позивачки стажу роботи на посадах державної служби не менше 20 років. Відносно дотримання позивачкою інших умов для зміни виду призначеної їй пенсії спору не виникало.

Щодо не зарахування до стажу роботи позивачки періодів роботи із 19.08.1985 по 31.08.1991, суд зазначає наступне.

Згідно п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII (тобто до 01.05.2016) обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Відповідно до п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (втратила чинність на підставі Постанови КМ № 229 від 25.03.2016), до стажу державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 р. № 1049.

У свою чергу нормою абз 4 п. 3 Положення від 20 грудня 1993 р. № 1049 передбачено, що до стажу зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

У статті 118 КЗпП України йдеться про роботу на посадах у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, вищезазначеним законодавством передбачено зарахування стажу роботи в комсомольських організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

З трудової книжки позивачки встановлено, що із 19.08.1985 по 14.09.1986 вона працювала на посаді виконуючої обов`язки секретаря комітету комсомолу Ярославського медучилища № 1 Красноперекопського РК ВЛКСМ, із 15.09.1986 по 16.05.1987 - на посаді інструктора Красноперекопського РК ВЛКСМ, а із 17.05.1987 по 31.08.1991 - на посаді секретаря комітету комсомолу Ярославського медучилища № 1 Красноперекопського РК ВЛКСМ.

Вказані посади є відповідальними, а прийняття на них здійснювалось колегіальним органом на виборній основі, а тому спірні період роботи позивачки (із 19.08.1985 по 24.10.1990) підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Висновок суду у цьому спорі узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 07.03.2018 у справі № 240/381/17, від 13.05.2020 року №2240/2515/18.

Враховуючи наявність підстав для зарахування вказаного періоду роботи позивачки до стажу державної служби та із урахуванням безспірного стажу її роботи на посадах державної служби (18 років 10 місяців 10 днів), загальна тривалість стажу становить більше 20 років, що є необхідним та достатнім для прийняття Головним управлінням рішення про зміну виду пенсії та переведення ОСОБА_1 на пенсію передбачену Законом України "Про державну службу".

Тому, позовні вимоги про визнання протиправним рішення № 29 від 24.06.2021 року "Про відмову в перерахунку пенсії за іншим Законом" підлягають задоволенню, оскільки оскаржене рішення прийнято відповідачем із помилковим застосуванням норм пенсійного законодавства. Як наслідок, порушене право позивачки підлягає захисту у спосіб зобов`язання відповідача до переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". При цьому, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача окремих обов`язків у зарахуванні спірних періодів до стажу державної служби, адже матеріально - правовий інтерес позивачки буде у повній мірі захищено внаслідок переведення її на бажаний вид пенсії, а вчинення дій щодо врахування окремих періодів є способом виконання основного обов`язку, що покладено судом на Головне управління.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню в її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 29 від 24.06.2021 року "Про відмову в перерахунку пенсії за іншим Законом".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 18.06.2021 здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович