Справа № 160/13929/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
13.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради, подана представником позивача адвокатом Костюченком М.С., в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення сесії Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 21.07.2021 року №1343-09/VIII «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» ОСОБА_1 ;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Вказану ухвалу направлено позивачу, засобами електронного зв`язку 30.08.2021, що підтверджується матеріалами справи, тобто строк на усунення недоліків позовної заяви до 04.09.2021.
03.09.2021 на виконання вимог ухвали, позивачем надано уточнений адміністративний позов до Магдалинівської селищної ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Магдалинівської селищної ради від 21.07.2021 року №1343-09/VIII «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» ОСОБА_1 ;
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване рішення сесії Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області позивач вважає незаконним, оскільки проект із землеустрою, витяг із ДЗК та висновок про погодження проекту разом із заявою ОСОБА_1 було надано на розгляд до Магдалинівського селищної ради у червні 2021 року відповідно вимог чинного законодавства, яке діяло у той проміжок часу та до змін у законодавстві які відбулися з 01.07.2021 року. На думку позивача, відповідач, відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», без урахування принципу незворотності дії закону у часі, а тому наявні підстави для визнання вказаної відмови протиправною. Відмова органу місцевою самоврядування у передачі земельної ділянки у власність, була здійснена, враховуючи зміни у законодавстві, які відбулися з 01 липня 2021 року, але ж необхідно зауважити, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом.
Позивач вважає, що заява ОСОБА_1 мала бути розглянута Магдалинівською селищною радою у червні 2021 року та відповідно законодавства, яке діяло у той період часу.
Крім того, позивач вказує, що всупереч законодавству заяву ОСОБА_1 від 02.06.2021 розглянуто на сесії Магдалинівської селищної ради лише 21.07.2021 року, що порушує, передбачений законодавством, двотижневий строк для розгляду. При цьому, з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.
Проте, позивач наголошує, що у рішенні Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 21.07.2021 року №1343-09/ІІІ підставою для відмови зазначено лише у зв`язку з невідповідністю його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.
Позивачем звернута увага суду, що Магдалинівською селищною радою порушено вимоги законодавства про доступ до публічної інформації, а саме ч.3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - так, на офіційному сайті Магдалинівської селищної ради відсутні зазначені вище рішення від 21.07.2021 року, що унеможливлює мати своєчасно необхідну, повну та достовірну інформацію, гарантовану законодавством.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) учасники справи повідомленні відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
13.10.2021 від Магдалинівської селищної ради надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування обраної правової позиції відповідачем зазначено, що Магдалинівською селищною радою було зареєстровано клопотання гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, яка розташована за межами с. Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (вх.2576 від 10.06.2021 року), яке надійшло за допомогою послуг АТ «Укрпошта» до якого додано: - згода на обробку персональних даних на 1 арк.; - копія проекту землеустрою; - витяг з ДЗК. Листом від 30.06.2021 р. заявника було повідомлено про наявні недоліки, а саме на затвердження до органу місцевого самоврядування необхідно подати оригінал проекту землеустрою або завірену копію, засвідчену в установленому порядку згідно пункту 5.27 вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003.
Серед іншого відповідачем було зазначено, що виникають сумніви і щодо подання документів саме ОСОБА_1 . В порядку досудового врегулювання спору співробітниками Магдалинівської селищної ради була проведена зустріч з ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона взагалі не знає про те, що на її ім`я оформлюється земельна ділянка та подано позов до суду від її імені.
Станом на 09.11.2021 позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. При цьому, суд звертає увагу, що в порушення п.2 ч.4 ст.162 КАС України відповідачем до відзиву не було надано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу в справі.
16.11.2021 копію ухвали направлено учасникам справи засобами електронного зв`язку на адреси електронної пошти, про що свідчать матеріали справи.
18.11.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання щодо повідомлення про прийняте рішення у справі.
19.11.2021 засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів на виконання ухвали суду.
22.11.2021 засобами електронного зв`язку до суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів на виконання ухвали суду, в тому числі медичної довідки, відповідно до якої ОСОБА_1 не може переміщуватися далі 30 км за станом здоров`я.
22.11.2021 у підготовчому судовому засіданні за участю представника позивача адвоката Костюченко М.С. судом оголошено перерву до 09.12.2021 о 09:30 год. з метою забезпечення права відповідача подати докази до 22.11.2021 включно, в тому числі з використанням засобів поштового зв`язку.
Повістки про виклик направлені учасникам справи засобами електронного зв`язку 22.11.2021 на адреси електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи.
22.11.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
09.12.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного 09.12.2021 о 09:30 год. без участі представника позивача, у якому вказано, що відзив на позов позивач не отримував.
09.12.2021 сторони у підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 повторно витребувано від Магдалинівської селищної ради:
- належним чином засвідчену копію для залучення до матеріалів справи доказів направлення/вручення ОСОБА_1 листа Магдалинівської селищної ради від 30.06.2021 №1224; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу в справі;
- встановлено строк для подання витребуваних документів до 22 грудня 2021 року.
Копію вказаної ухвали та повістки про виклик направлені учасникам справи засобами електронного зв`язку 10.12.2021 на адреси електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи.
14.12.2021 від Магдалинівської селищної ради на виконання надійшли пояснення, у яких зазначено, що ОСОБА_1 до відповідача повторно не зверталася з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відповідачем повідомлено, що відзив на позов та лист направлявся ОСОБА_1 звичайним листом через Укрпошту, тому надати докази отримання даних документів адресатом неможливо.
23.12.2021 в підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі та подальшого розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
На підставі зазначеного наказу ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 з цільовим призначенням 01.03. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області площею 2,0000 га.
Рішенням дев`ятої сесії Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області восьмого скликання від 21.07.2021 року №1343-09/VІІІ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», відмолено ОСОБА_1 у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з невідповідністю його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Вважаючи рішення про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки протиправним, позивач звернулася за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з адміністративним позовом.

В ході судового розгляду також встановлено, що відповідач як на підставу для відмови позивачу в затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки посилається на те, що листом від 30.06.2021 заявника було повідомлено про наявні недоліки, а саме: на ствердження до органу місцевого самоврядування необхідно подати оригінал проекту землеустрою або завірену копію, засвідчену в установленому порядку згідно пункту 5.27 вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003. Крім того, земельна ділянка, вже є сформованою (кадастровий номер :01:002:1012), а відтак її подальше формування здійснюється за технічною документацією, а не за проектом землеустрою. На момент розгляду клопотання гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою на засіданні постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій, яке відбулося 16.07.2021 року (витяг з протоколу № 9 від 16.07.2021) зауваження усунуті не були.

До матеріалів справи відповідачем надано лист Магдалинівської селищної ради від 30.06.2021 №1224, адресований ОСОБА_1 , у якому відповідачем повідомлено, що для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, що розташована за межами с.Новопетрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області та передачі її у власність, позивачу слід звернутися повторно з належним клопотанням та долучити оригінал проекту землеустрою або завірену копію, засвідчену в установленому порядку згідно пункту 5.27 вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003. Роз`яснено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен відповідати вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій», статей 22, 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року №376, вимогам до технічного і технологічного забезпечення виконавців (розробників) робіт із землеустрою, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 квітня 2013 року №255.

Проте, суд звертає увагу, що доказів направлення та/або вручення вказаного листа ОСОБА_1 відповідачем в порушення обов`язку доказування, визначеного ч.2 ст.77 КАС України, до суду надано не було з посиланням на його направлення простою кореспонденцію Укрпоштою.

Крім того, з наявного у матеріалах справи витягу з протоколу засідання постійної комісії Магдалинівської селищної ради комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуації від 16.07.2021 №9 вбачається, що під час розгляду питання 128 порядку денного «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.000га, розташованої за межами с Новопетрівка. гр. ОСОБА_3 » комісією було встановлено наступне:

- клопотання разом з копіями окремих сторінок проекту землеустрою було отримано Магдалинівською селищною радою за допомогою АТ «Укрпошта» із яких неможливо ідентифікувати земельну ділянку на яку було надано дозвіл на складання проекту землеустрою відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20 жовтня 2020 року №4-11040/15-20;

- в пояснювальній записці (cтop. 10) вказано, що земельна ділянка відводиться за рахунок земель державної власності: кількість земельних ділянок 1 на площі 2,000 та, а в доданих графічних матеріалах до проекту земельна ділянка відводиться за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0028, загальною площею 3,2447 га. Відповідно, з положеннями Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар;

- надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Як зазначалося вище земельна ділянка, вже є сформованою (кадастровий номер :01:002:0028), а відтак її подальше формування здійснюється за технічною документацією, а не за проектом землеустрою.

За результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 . Комісією вирішено рекомендувати сесії селищної ради затвердити запропонований проект рішення «Про відмову у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,000га. розташованої за межами Новопетрівка. гр. ОСОБА_3 ».

Крім того, з наданого позивачем до матеріалів справи порядку денного 9-ї сессії Магдалинівської селищної ради судом встановлено, що до вказаного порядку денного було включено питання №117 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,000га, розташованої за межами Новопетрівка, гр. ОСОБА_3 », за ухвалення якого відповідно до таблиці поіменного голосування проголосувало 20 депутатів з 26. Вказані обставини та доводи позивача відповідачем в ході судового розгляду справи жодним чином спростовані не були.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

На час звернення позивача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чинним було наступне нормативно-правове регулювання особливостей безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з вимогами статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (в редакції, яка діяла на час надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до частини 8 статті 118 ЗК України (в редакції, чинній до 27.05.2021) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (в редакції до 27.05.2021), і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина 6 статті 186 ЗК України (в редакції, чинній до 27.05.2021)).

Згідно зі статтею 186-1 ЗК України (в редакції, чинній до 27.05.2021) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частина 9 статті 118 ЗК України (в редакції до 27.05.2021) встановлювала, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, за нормативно-правовим регулюванням на час звернення позивача із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та на час розроблення проекту землеустрою, обов`язок затвердити протягом двох тижнів проект землеустрою та передати земельну ділянку у відповідача виникав у разі наявності всіх погоджень уповноважених органів відповідно до статті 186-1 ЗК України.

При цьому, суд приймає до уваги, що на час звернення позивача до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою у Закон України «Про землеустрій», ЗК України було внесено зміни, зокрема статтю 186-1 ЗК України виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28.04.2021, однак це не звільняє відповідача від обов`язку розглянути у двотижневий строк клопотання позивача та затвердити проект землеустрою, оскільки частина 9 статті 118 ЗК України чітко вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Водночас, відповідно до частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, в даному випадку питання безоплатної передачі земельної ділянки у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким є Магдалинівська селищна рада.

Судом встановлено, що позивач у визначеному законодавством порядку звернувся до відповідача щодо затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки, проте відповідачем було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з посиланням на невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Водночас, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду відповідачем не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, в тому числі не було надано доказів вручення/повідомлення ОСОБА_1 про недоліки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (лист від 30.06.2021 №1224), що не дало змоги позивачу усунути зазначені недоліки за їх наявності.

При цьому, суд наголошує, що не надання до суду оригіналу поданого ОСОБА_1 клопотання від 02.06.2021 (вхідний №2577 від 10.06.2021) не дає змоги перевірити наявність всіх зазначених Магдалинівською селищною радою у листі від 30.06.2021 №1224 та відзиві на позов недоліків.

Поряд із цим, відповідачем під час судового розгляду справи жодним чином не було спростовано порушення Магдалинівською селищною радою законодавчо встановленого двотижневого строку розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Більш того, суд враховує, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Результат розгляду з питань затвердження проекту землеустрою оформлюється відповідним органом у формі рішення, що прямо передбачено частиною 9 статті 118 ЗК України. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України норми цього Кодексу не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Такі висновки щодо застосування норм права неодноразово викладені у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 №820/4852/17, від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18, від 22.10.2020 у справі №808/3083/17, від 01.02.2021 у справі № 560/1282/19 та їх відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України підлягають обов`язковому врахуванню до спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Магдалинівської селищної ради від 21.07.2021 року №1343-09/VIII «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з чим у суду наявні правові підстави для його скасування.

Оскільки відповідачем неправомірно прийнято рішення про відмову позивачу у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то порушені права позивача підлягають відновленню судом.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування2, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статею13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Водночас, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.10.2019 у справі №814/1959/17, відповідно до якого зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача про зобов`язання Магдалинівської селищної ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га, кадастровий номер :01:002:0037, яка розташована за межами населеного пункту на території Магдалинівської селищної ради (колишня Новопетрівська сільська рада) Новомосковського (колишній Магдалинівський) району Дніпропетровської області і передання позивачу зазначеної ділянки у власність, з урахування висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові та заяві про зміну предмету позову доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у загальному розмірі 908,00 грн, сплачений ОСОБА_1 при поданні до суду адміністративного позову відповідно до квитанції від 10.08.2021 №9241-3360-8943-9251, підлягає стягненню з Магдалинівської селищної ради за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Магдалинівської селищної ради (місцезнаходження: 51100, Дніпропетровська область, Магдалинівський район, смт. Магдалинівка, вул. Центральна, 32; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Магдалинівської селищної ради від 21.07.2021 року №1343-09/VIII «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Зобов`язати Магдалинівську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га, кадастровий номер :01:002:0037, яка розташована за межами населеного пункту на території Магдалинівської селищної ради (колишня Новопетрівська сільська рада) Новомосковського (колишній Магдалинівський) району Дніпропетровської області і передання позивачу зазначеної ділянки у власність, з урахування висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Магдалинівської селищної ради судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно