Справа № 160/3301/20
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2022 року м.Дніпросправа № 160/3301/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 160/3301/20 (суддя Сліпець Н.Є., справа розглянута в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП у Дніпропетровській області (далі відповідач), яка полягає у відмові ОСОБА_1 в підготовці та направленні документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати ГУНП у Дніпропетровській області підготувати та направити документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Верховний Суд, переглядаючи справу в касаційному порядку, своєю постановою від 20.07.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення суду першої та апеляційної інстанції скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2020 року вимоги позивача було задоволено. Суд:

- визнав протиправною бездіяльність ГУНП у Дніпропетровській області, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в підготовці та направленні документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 (в редакції Закону №312-XIV від 11.12.1998, на момент прийняття на службу) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- зобов`язав ГУНП у Дніпропетровській області підготувати та направити документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі пункту "а" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Наполягає, що на день звільнення ОСОБА_1 календарна вислуга років становила 22 роки 01 місяць 26 днів, що є недостатньою у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому підстави для оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України матеріалів для призначення пенсії відсутні. Спірні відносини виникли з часу звільнення позивача з органів Національної поліції, а саме 07.10.2019року, а тому регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції 2019 року.

Судом не враховано, що приписами пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону ( крім осіб , зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві зазначає, що суд повно встановив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні. Просить залишити скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.08.1997 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 по 07.10.2019 - в Національній поліції України.

На підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.10.2019 №318 о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно із пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) (за власним бажанням), з посади начальника управління карного розшуку ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.

10.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив розглянути питання про підготовку у встановленому порядку документів для нарахування йому пенсії за вислугу років в органах внутрішніх справ та поліції.

Листом від 14.02.2020 №1/К-980/103/04-2020 відповідач відмовив у підготовці та направленні документів, передбачених Порядком №3-1 для призначення позивачу пенсії з огляду на недостатність стажу для призначення такого виду пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на день звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Також цим листом відповідач повідомив позивача, що на момент його звільнення зі служби в поліції його вислуга років складає 22 роки 01 місяць 26 днів, яка складається з 18 років 02 місяців 25 днів - час проходження служби в органах внутрішніх справ України та 03 років 11 місяців 01 день - час служби в Національній поліції України.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що посади, на яких перебував позивач під час служби в органах внутрішніх справ у періоді з 22.08.2011 по 26.07.2011 року, дають йому право на зарахування до вислуги проходження служби на пільгових умовах із розрахунку 1 місяць служби за півтора. Суд встановив, що у пільговому обчисленні вислуга позивача складає 27 років 02 місяці 13 днів. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справі є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( далі - Закон № 2262-ХІІ).

На момент призначення позивача на роботу в органи внутрішніх справ за правилами пункту "а" частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, якою визначаються умови призначення пенсій за вислугу років, для призначення пенсії за вислугу років було достатньо на день звільнення зі служби 20 років вислуги.

Між тим, відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до Закону № 2222-ХІІ, зокрема і до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Так, згідно із пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІ (в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою щодо підготовки документів для призначення йому пенсії) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 01.10.2019 по 30.09.2020 і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Отже, положеннями статті 12 Закону № 2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" вказав, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мір залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Тобто, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через відсутність фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Таким чином, моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений Постановою № 393.

Зокрема, підпунктом "в" пункту 3 Порядку №393 передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Такий перелік посад працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця був затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2008 № 361.

Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Реалізація права працівниками на обчислення пільгової вислуги років, передбаченої постановою №393 здійснюється з моменту їх вступу на службу і до моменту скасування такої пільги постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 №780 "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Такий висновок відповідає правовій позиції, вкладеній у постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 160/7784/19.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 11.08.1997 року по 06.11.2015 року, а з 07.11.2015 року по 07.10.2019 року - проходив службу в Національній поліції України.

З довідки Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.01.2020 року № 20/3К-16 «Про проходження служби в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України» вбачається, що позивач з:

- 11.08.1997 року по 22.08.2001 року був курсантом Луганського інституту внутрішніх справ;

- 22.08.2001 року по 25.11.2003 року був оперуповноваженим відділення карного розшуку Лозівського міськрайонного відділу УМВС України в Харківській області;

- 25.11.2003 року по 21.03.2005 року був оперуповноваженим відділення ДСБЕЗ Петриківського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області;

- 21.03.2005 року по 12.06.2007 року оперуповноваженим відділення карного розшуку Петриківського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області;

- 12.06.2007 року по 25.09.2007 року був оперуповноваженим відділу розкриття злочинів проти особистості, учинених іноземцями і відносно них управління карного розшуку УМВС України в Дніпропетровській області;

- 25.09.2007 року по 01.09.2008 року був старшим оперуповноваженим відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку УМВС України в Дніпропетровській області;

- 01.09.2008 року по 09.08.2011 року був старшим оперуповноваженим відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУ МВС України Дніпропетровській області;

- 09.08.2011 року по 13.12.2011 року був заступником начальника відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУ МВС України в Дніпропетровській області;

- 13.12.2011 року по 06.11.2015 року був начальником відділу розкриття умисних вбивств управління карного розшуку ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Згідно з п. 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивач звільнений у запас Збройних сил ( з поставленням на військовий облік) за п. 64 «з» ( у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади ( установи, організації) з 06.11.2015 року Наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 /с.

З вищевказаної довідки № 20/ЗК-16 також вбачається, що позивач з:

- 07.11.2015 року по 09.12.2016 року був начальником відділу управління (карний розшук) кримінальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

- 09.12.2016 року по 10.10.2018 року - був начальником відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області;

- 10.10.2018 року по 03.12.2018 року - заступником начальника управління - начальником відділу організації розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області;

- 03.12.2018 року по 07.10.2019 року був начальником управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області.

Позивач звільнений зі служби в поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» за п. 7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 з 07.10.2019 року наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 07.10.2019 року № 318 о/с. Стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги становив 22 роки 01 місяць 26 днів.

З трудової книжки позивача вбачається, що 11.08.1997 року позивач був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ (запис № 1, наказ № 35 о/с від 03.08.1997 року), 06.11.2015 року звільнений з органів внутрішніх справи України (запис № 2, наказ № 85 о/с від 06.11.2015 року), 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції (запис № 3, наказ № 1 о/с від 07.11.2015 року) та 07.10.2019 року звільнений зі служби в поліції (запис № 4, наказ № 318 о/с від 07.10.2019 року).

Таким чином, вищевказані періоди роботи (навчання) позивача мають бути зараховані до вислуги років для призначення пенсії, оскільки він проходив службу в органах внутрішніх справ та поліції на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року ( Далі - Постанова № 393) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

При цьому, абзац підпункту «в» пункту 3 виключено на підставі Постанови КМ № 780 від 20.07.2011 року, яка набрала чинності 27.07.2011 року, а отже цей розрахунок застосовується лише до 26.07.2011 року.

Перелік посад працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця був затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2008 №361.

Відповідно до ч. 2 Переліку посад працівників підрозділів карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі), окремо визначених посад карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі) органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, крім усіх посад режимно-секретних, кадрових та інших підрозділів, які виконують функції із забезпечення діяльності підрозділів карного розшуку в апаратах головних управлінь, управлінь МВС України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, підрозділах, їм підпорядкованих, та таких, що діють (діяли) при ГУМВС, УМВС України: начальник управління; перший заступник начальника управління; заступник начальника управління; начальник відділу; заступник начальника відділу; начальник сектору; старший оперуповноважений в особливо важливих справах; старший оперуповноважений; оперуповноважений; помічник оперуповноваженого; начальник відділення*; заступник начальника відділення*; старший інспектор в особливо важливих справах*; старший інспектор*; інспектор*; молодший інспектор*.

Отже, посади, на яких перебував позивач у період з 22.08.2011 року до 26.07.2011 року дають йому право на зарахування до вислуги періоду проходження служби на пільгових умовах із розрахунку 1 місяць служби за півтора місяця.

Таким чином, починаючи з 11.08.1997 року по 22.08.2001 року вислуга позивача складала 1472 календарних днів, що дорівнюють 04 рокам 00 місяцям 11 дням.

З 22.08.2001 року по 26.07.2011 року вислуга позивача складала 3625 днів, що дорівнюють 09 рокам 11 місяцям 04 дням або 119 місяцям.

Оскільки один місяць служби за цей період дорівнював 1,5 місяця, то загальна кількість місяців вислуги позивача склала 178 місяців, тобто 14 років 10 місяців 20 дні.

З 27.07.2011 року по 07.10.2019 року позивач мав вислуги 2994 дні, що дорівнює 08 років 02 місяці 13 днів.

Згідно витягу з наказу № 103 від 27.08.2014 року, позивач з 30.07.2014 року по 28.08.2014 року був залучений та брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань, а отже 29 днів також мають бути зараховані до вислуги позивача.

Таким чином, вислуга позивача у пільговому обчисленні дорівнює 27 років 02 місяців 13 днів (04 роки 00 місяці 11 днів + 14 років 10 місяців 20 дні + 8 років 02 місяці 13 днів + 29 днів).

Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 року у справі № 480/4241/18 дійшов висновку, що передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Враховуючи, що позивач проходив службу, яка передбачена Постановою №393, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку 1 місяць служби за 1,5 місяця в період з 22.08.2001 року по 26.07.2011 року для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому, є помилковими висновки відповідача щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідної вислуги для призначення йому пенсії згідно із п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, та, відповідно, безпідставною відмова в підготовці та направленні документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Суд першої інстанції у спірному випадку обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 316, 325, 327, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 160/3301/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак