Справа № 540/4571/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/4571/21
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шевчук О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області) в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення від 16.06.2021 № 4229/03- 16 засідання комісії ГУ ПФУ в Херсонській області по розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення щодо відмови у перерахунку пенсії за довідкою про заробітну плату № т-50 від 12.01.2021 за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика»;

- зобов`язати перерахувати пенсію, враховуючи довідку про заробітну плату № т-50 від 12.01.2021 за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика» з часу настання права на отримання пенсії за віком, тобто з 29 грудня 2020 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що оскарженим рішенням відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати та періоду роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року в Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика», не прийнявши до уваги довідку Державної казенної установи «Архив города Севастополя» № т-50 від 12.01.2021.

Підставою для невизнання даного документа, як указав позивач, Пенсійний фонд зазначив знаходження Державної казенної установи «Архив города Севастополя» на тимчасово неконтрольованій території України, а також про те, що її бланки та печатки, якими засвідчено документи не мають законної сили.

Вважаючи таку вимогу протиправною, позивач указує, що період його роботи у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика» також підтверджується записами в трудовій книжці, а архівна довідка Державної казенної установи «Архив города Севастополя» видана на підставі належних первинних документів, які знаходяться в архівному фонді Севастопольського Державного підприємства «Атлантика» (правонаступника Севастопольського виробничого об`єднання рибної промисловості «Атлантика»).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Херсонській області №4229/03-16 від 16 червня 2021 року та зобов`язав ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 червня 2021 року про перерахунок пенсії, з урахуванням архівної довідки №т-50 від 12 січня 2021 року про заробітну плату (дохід) за період роботи з жовтня 1986 року по травень 1992 року у Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості Атлантика.

Підставами для прийняття такого рішення суд зазначив таке.

За проведеним аналізом Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), суд першої інстанції встановив, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Також суд, проаналізувавши приписи Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII) погодився з доводами ГУ ПФУ в Херсонській області, що архівна довідка, представлена позивачем, видана розташованим на тимчасово окупованій території органом - так званою Державною казенною установою «Архив города Севастополя», що не була створена відповідно до законодавства України.

Проте, звернув увагу, що відомості, зазначені в наведеній довідці, отримані на підставі первинних документів підприємства, яке було створено задовго до початку збройної агресії Росії проти України в Криму та тимчасової окупації Російською Федерацією АР Крим.

Крім того, суд першої інстанції зауважив, що періоди та характер роботи ОСОБА_1 підтверджено записами його трудової книжки та співпадають з відомостями зазначеної вище архівної довідки.

Є, неможливим, на думку суду, враховуючи спричинену збройну агресію Росії проти України в Криму та тимчасовою окупацією Російською Федерацією АР Крим та міста Севастополя, подання позивачем належно оформленої довідки, а відтак вважає, що її неврахування пенсійним органом є порушенням конституційних прав позивача - громадянина України на отримання належного пенсійного забезпечення.

Суд перелічив рішення Верховного Суду, де розглядаючи подібні правовідносини, суд касаційної інстанції дійшов аналогічного висновку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ГУ ПФУ в Херсонській області, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Головним доводом апеляції є те, що Закон №1207-VII забороняє брати до уваги архівну довідку, у зв`язку з тим, що вона видана організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим, а це відповідно позбавляє пенсійний орган здійснити перевірку достовірності даного документа, відповідно до пункту 3 статті 44 Закону №1058-IV.

Так, як зазначає скаржник, відповідно до даної норми органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляцію указує на її необґрунтованість та на те, що в її задоволенні слід відмовити.

Позивач наголошує на тому, що трудовий стаж з жовтня 1986 року по травень 1992 року набутий ним на підприємстві, яке здійснювало свою діяльність на території України і було підконтрольним українській владі.

Покликаючись на Порядок №22-1 ОСОБА_1 зазначає, що у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Херсонській області з березня 2021 року та одержує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058-IV.

Зміст його трудової книжки серії НОМЕР_1 свідчить про те, що в період з 22.10.1986 по 12.05.1992 він працював матросом, старшим матросом, 4 помічником капітана на різних суднах в Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика», яке з 05.12.1991 перейменовано у Севастопольське державне підприємство «Атлантика».

Севастопольське державне підприємство Атлантика припинено як юридична особа в судовому порядку у 2011 році.

09.06.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про перерахунок пенсії та зміни періоду 60 місяців до 01.07.2000.

Підставою для подання такої заяви була архівна довідка №т-50 від 12.01.2021, видана Державною казенною установою «Архив города Севастополя» про заробітну плату за періоди роботи з жовтня 1986 по травень 1992 в Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика» та архівна довідка про зміну назви організації №т-50-1 від 12.01.2021.

За результатом розгляду заяви Відділом перерахунків пенсій №4 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення № 4229/03-16 від 16.06.2021 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії .

Дане рішення обґрунтовувалося приписами статті 9 Закону №1207-VII, а саме архівна довідка про заробітну плату за певні періоди видана органом, що не утворений відповідно до Конституції та законів України і як наслідок є недійсною та не створює правових наслідків.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Скаржник, в особі ГУ ПФУ в Херсонській області, заявляючи вимогу про скасування рішення суду першої інстанції, вказує на те, що відповідно до частин 2 та 3 Закону №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом 2 частини 4 статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього перерахунку пенсії.

Згідно із частинами 4, 5 статті 45 Закону №1058-IV, перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, зокрема установлено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (Додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж, починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

За приписами пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Як встановлено фактичними обставинами справи, позивач, на виконання наведеного вище законодавства, надав на адресу ГУ ПФУ в Херсонській області архівну довідка №т-50 від 12.01.2021, видана Державною казенною установою «Архив города Севастополя» про заробітну плату за періоди роботи з жовтня 1986 по травень 1992 в Севастопольському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Атлантика».

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті для захисту прав громадянина України ніяким чином не легітимізує таку владу.

Варто зауважити, що приписами статей 1, 3 Закону №1207-VII тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Датою початку тимчасової окупації є 20.02.2014.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Положеннями частин 1 - 3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Верховний Суд, розглядаючи справи за подібними правовідносинами та надаючи оцінку доводам Пенсійного фонду про неможливість проведення перевірки документів, виданих органами, що знаходяться на окупованій території та стосуються призначення або перерахунку відзначив таке.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

До того ж, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розвиваючи цей принцип, у справах Лоізіду проти Туреччини, Кіпр проти Туреччини та Мозер проти Республіки Молдови та Росії, указав є далеко від абсолютного ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади].

У наведених справах Суд наголосив, що для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать .

Отже, неприйняття до уваги документів виданих окупаційною владою означає порушенням прав громадянина, у тому числі на призначення та отримання пенсії. Неможливо створювати умови, коли через незалежні від особи обставини міждержавного конфлікту можуть бути порушені законні права та соціальні гарантії.

Верховний Суд у постановах, зокрема, від 23.01. 2018 у справі № 583/392/17, від 30.10. 2018 у справі №234/3038/17, від 11.12. 2018 у справі № 360/1628/17, від 23.12. 2019 у справі № 235/2773/17, від 04.03. 2020 у справі № 235/2008/17, від 2102. 2020 у справі №701/1196/16-а, від 08.04. 2020 у справі №242/1568/17, від 25.02. 2021у справі №522/6812/17, від 01.03. 2021 у справі № 426/12447/17, від 31.03. 2021 у справі №0440/6809/18 дійшов висновку, про застосування до таких правовідносин загальних принципів ( Намібійські винятки ), сформульованих в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів. На переконання суду касаційної інстанції, їх неприйняття призведе до порушень та обмежень прав громадянина України на соціальний захист та гарантоване право на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відсутність у позивача можливості надати відповідну довідку, внаслідок знаходження архіву на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє його права на отримання пенсії, а тому неврахування довідки №т-50 від 12.01.2021 є порушенням конституційних прав позивача - громадянина України на отримання належного пенсійного забезпечення.

У цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права і ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду розподіл судових витрат не проводився.

Стаття 263 КАС відносить дану справу до категорії справ незначної складності, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 263 КАС України, розглядаються, зокрема, справи щодо перерахунку пенсійних виплат.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції розглянута апеляційна скарга, на рішення суду першої інстанції, ухваленого за особливостями, передбаченими статті 263 КАС України, відсутні підстави для його оскарження, крім випадків, викладених вище.

Керуючись статтями 263, 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 24.03.2022.