Справа № 460/14071/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення,
У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення.
Рішенням суду від 17.02.2022 позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправними та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 14 червня 2021 року №5040/17000708 та рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14 червня 2021 року №5045/17000708.

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у виді судового збору в сумі 2310 (дві тисячі триста десять) гривень 50 копійок.

17.02.2022 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

22.02.2022 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою суду від 23.02.2022 розгляд заяви призначено на 04.03.2022.

Судове засідання у справі 04.03.2022 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці.

12.03.2022 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтоване тим, що позивачем не аналізувалося питання складності справи, виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат. Крім того, відсутній детальний розрахунок платної правової допомоги, який мав би відображати вартість години за певний вид послуги та витрачений час.

Ухвалою суду від 14.03.2022 розгляд заяви відкладено на 23.03.2022.

У судове засідання 23.03.2022 сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені.

Враховуючи положення ст.ст.205, 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув заяву без участі сторін.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, подані в обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи те, що під час розгляду справи судом не було вирішено питання про судові витрати в частині правничої допомоги адвоката, заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення.

Що ж стосується стягнення судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, відповідача, суд зазначає таке.

У силу вимог п.10 ч.3 ст.2 КАС України, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є однією з основних засад адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частини 6, 7 статті 134 КАС України передбачають, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, визначаючи суму, що належить до відшкодування позивачу, суд застосовує критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) Європейський суд зазначив: "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999).

Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).

Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм КАС України та Закону №5076-VІ дозволяє дійти висновку, що витрати на професійну правничу допомогу стягуються на користь позивача за умови їх підтвердження:

1) договором про надання правової допомоги;

2) документами щодо фактичного надання такої допомоги з документальним описом послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом;

3) документами, що підтверджують оплату наданих адвокатом послуг.

Судом встановлено, що правову допомогу позивачу у цій справі надавав адвокат Марчук Руслан Іванович згідно з ордером від 16.11.2021 серії РН №049, виданим адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально від 16.11.2021 (а.с.43).

На виконання вимог ч.7 ст.139 КАС України представником позивача 16.11.2021 було подано заяву про надання доказів на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Зазначені докази було у встановлений строк подано суду - долучено позивачем до заяви, що розглядається.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 01.11.2021, укладений між адвокатом Марчуком Русланом Івановичем та Марчевською Оксаною Валеріївною, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 та акт правової допомоги від 17.02.2022.

Загальна сума гонорару адвоката згідно з договором про надання правової допомоги від 01.11.2021 та актом правової допомоги від 17.02.2022 складає 40000,00грн.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 726/549/19 та від 29.07.2021 у справі № 160/5098/19, від 10.02.2022 у справі №803/172/16, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Сукупність наведених норм дає підстави для висновку, що витрати, понесені на професійну правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Крім того, згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, та у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 804/8237/17, від 31.03.2021 у справі № 726/549/19, від 29.07.2021 у справі №160/5098/19 та від 08.02.2022 у справі № 1.380.2019.001439, витрати, понесені на професійну правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Суд зазначає, що акт правової допомоги від 17.02.2022 складений формально, без зазначення детального опису наданих послуг та їх вартості, а також часу затраченого адвокатом на надання відповідних послуг. Договір про надання правової допомоги від 01.11.2021 зазначеного також не містить.

Жодних інших доказів у підтвердження витрат на правову допомогу позивачем суду не надано, до матеріалів позовної заяви та до заяви про ухвалення додаткового рішення - не долучено.

Оскільки позивачем не надано документального підтвердження витрат на правничу допомогу та документів щодо фактичного надання такої допомоги з детальним описом послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про відшкодування таких витрат.

Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Ухвалити додаткове рішення у справі №460/14071/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення.

Відмовити у стягненні на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено 23 березня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код ВП 44070166).

Суддя О.М. Дудар