Справа № 140/551/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/551/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання бездіяльності, внаслідок якої не виплачена пенсія за період з 05.07.2018 по 01.12.2021, протиправною; зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію в розмірі 1 934,00 грн щомісячно за період з 05.07.2018 по 01.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС (категорія 3).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12.12.1994 встановлено факт постійного проживання на забрудненій території (категорія 3) ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 більше трьох років в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2020 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На чергове звернення позивача про виплату пенсії з часу подання первинної заяви відповідач повідомив, що з 01.12.2021 йому призначена пенсія в розмірі 1 934,00 грн, з щомісячною датою виплати 17 числа через відділення AT «Ощадбанк».

Позивач вказав, що офіційної відмови виплатити пенсію за період починаючи з 05.07.2018 на повторне звернення від відповідача не було.

Вважає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, позивач був позбавлений пенсії за період, починаючи з дня подання заяви про призначення пенсії 05.07.2018 до 01.12.2021 - тобто повних 40 місяців (2018 рік - 5 місяців, 2019-12 місяців, 2020 - 12 місяців, 2021- 11 місяців).

Позивач вважає що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невиплати пенсії з часу подання первинної заяви, чим порушив його конституційні права, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 по справі №0340/1543/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі №857/3240/18, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 відмовлено повністю.

23.12.2020 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06.01.2021 №0300-0304-8/585 повторно відмовлено в призначенні пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21, яке набрало законної сили 19.10.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 23.12.2020 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796- XII від 28.02.1991, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Представник відповідача вказав, що на виконання вказаного рішення суду позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 починаючи з 23.12.2020. Виплата пенсії проводиться з грудня 2021 року. Суми, нараховані на виконання рішення суду за період з 23.12.2020 по 31.11.2021, підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Вважає, що питання призначення пенсії позивачеві з 05.07.2018 вже було предметом розгляду в суді (справа №0340/1543/18), а питання виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21, яким зобов`язано повторно розглянути заяву позивача від 23.12.2020, не може вирішуватись в окремому судовому провадженні.

Представник відповідача просив закрити провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12.12.1994 встановлено факт постійного проживання на забрудненій території (категорія 3) ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 більше трьох років в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.8).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2020 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.9-11).

25.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21 повторно призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з часу первинного звернення з питання призначення пенсії ще до Управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі (а.с.15).

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 25.11.2021 №14206-13457/Н-02/8-0300/21 позивача повідомлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.12.2020, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до документів електронної пенсійної справи страховий стаж складає 28 років 8 місяців 13 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,28667). Для визначення розміру пенсії враховано середньомісячний заробіток 6 248,73 грн, який обчислено за період роботи з 01.07.2000 по 31.03.2020 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки 7 763,17 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,80492).

Розмір пенсії з 23.12.2020 склав 1 905,20 грн, з них: 1 791,32 грн - розмір пенсії за віком (6 248,73 грн х 0,28667); 113,88 грн - додаткова пенсія потерпілим особам, віднесеним до 3 категорії ЧАЕС.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01.12.2021 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлено на рівні 1 934,00 грн.

Враховуючи викладене, з 01.12.2021 перераховано складові пенсійної виплати з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Перерахований розмір пенсії позивача становить 1 934,00 грн, з них: 1 791,32 грн - розмір пенсії за віком; 113,88 грн - додаткова пенсія потерпілим особам, віднесеним до 3 категорії ЧАЕС; 28,80 грн - доплата до мінімальної пенсійної виплати (1 934,00 грн).

Виплата призначеного розміру пенсії буде проводитися шляхом зарахування сум пенсій на розрахунковий рахунок, відкритий у відділенні AT «Ощадбанк», починаючи з 01.12.2021 щомісячно з датою виплати - 17 число (а.с.16-17).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача внаслідок якої йому не виплачено пенсію за період з 05.07.2018 до 01.12.2021.

Однак, судом встановлено, що на заяву позивача від 05.07.2018 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, протоколом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №4 від 11.07.2018 відмовлено в призначенні вказаної пенсії у зв`язку із недотриманням вимог, передбачених статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 по справі №0340/1543/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі №857/3240/18, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ відмовлено повністю.

23.12.2020 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06.01.2021 №0300-0304-8/585 повторно відмовлено в призначенні пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21, яке набрало законної сили 19.10.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 23.12.2020 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796- XII, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд враховує, що позивачу було відмовлено в призначенні вказаної пенсії у зв`язку із недотриманням вимог, передбачених статтею 55 Закону №796-ХІІ на підставі заяви від 05.07.2018 та правомірність такої відмови підтверджено рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 по справі №0340/1543/18, яке набрало законної сили.

Відтак, відсутні підстави для виплати пенсії з 05.07.2018.

Разом з тим, відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/6590/21 повторно розглянуто заяву позивача від 23.12.2020 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та з 23.12.2020 призначено пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, виплата пенсії проводиться з 01.12.2021, а суми нараховані на виконання рішення суду за період з 23.12.2020 по 31.11.2021, підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо не виплати пенсії за період з 05.07.2018 по 01.12.2021, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає, що відсутні правові підстави для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність оскаржуваної бездіяльності відповідача, в той час відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, )

Суддя В.В. Дмитрук