Справа № 465/3675/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 465/3675/21 пров. № А/857/20339/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про скасування постанови,

суддя у І інстанції Ванівський Ю.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 26 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

21 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - ІДАБК) № 52-а від 11 травня 2021 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року у справі № 465/3675/21 позов було задоволено. Скасовано постанову ІДАБК № 52-а від 11 травня 2021 року та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення участь особи, щодо якої такий складається, є обов`язковою. Представник відповідача не надав до суду ні самого протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого виносилася оскаржувана постанова, ні будь-яких інших доказів присутності особи при складанні протоколу. Відтак, протокол про адміністративне правопорушення відповідачем складався у відсутності позивача, що є грубим порушенням процедури. Водночас суд вважав достовірними обставини, повідомлені позивачем та не спростовані відповідачем. Наведене свідчить про протиправність оспорюваної постанови ІДАБК № 52-а від 11 травня 2021 року.

У апеляційному порядку вказане судове рішення оскаржено ІДАБК, яка просила таке скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що на підставі заяви ОСОБА_2 від 07 квітня 2021 року ІДАБК у період з 14 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої складено:

акт від 27 квітня 2021 року № 255-пп;

протокол про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 за частиною 4 статті 96 КУпАП;

припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року.

Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 без дозвільних документів на право виконання будівельних робіт проводить будівництво господарської споруди на АДРЕСА_1 , чим порушив пункт 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 5 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 року.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 52-а від 11 травня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 4 статті 96 КУпАП.

У відповідності до пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Такі дії були вчинені в присутності суб`єкта містобудування, службове посвідчення було пред`явлено і надано копію направлення про проведення позапланової перевірки та позивач був присутній під час проведення перевірки, що підтверджується фотоматеріалами, зробленими під час проведення такої і наявними в матеріалах справи.

Оскільки у Реєстрі будівельної діяльності на об`єкт будівельних робіт розташований за адресою АДРЕСА_1 не було зареєстровано жодних дозвільних документів на проведення будівельних робіт, а під час здійснення позапланової перевірки суб`єктом містобудування не було надано таких документів, то позивачем здійснювалося проведення цих будівельних робіт із порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, внаслідок чого посадовою особою ІДАБК складено акт № 255 від 27 квітня 2021 року з відображенням цих обставин.

У останній день перевірки для отримання примірника акту, припису та протоколу позивач в ІДАБК не з`явилась.

Відповідно до копії супровідного листа ІДАБК від 28 квітня 2021 року № 0006-Вих-35295 позивачу було надіслано акт від 27 квітня 2021 року № 255, протокол про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2021 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року за 14 днів до розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Ці документи отримано ним 04 травня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 612.

Знаючи про те, що 11 травня 2021 року відбудеться розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, ОСОБА_1 знехтував своїми процесуальними правами щодо надання пояснень та доказів, не з`явився на розгляд справи про адміністративне правопорушення у приміщенні ІДАБК.

Оскаржувана постанова про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення № 52-а від 11 травня 2021 року була надіслана позивачу того ж дня, що підтверджується супровідним листом ІДАБК № 0006-вих-38448 від 11 травня 2021 року, а також розрахунковим документом відділення поштового зв`язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції від 12 травня 2021 року.

У подальшому з метою перевірки виконання суб`єктом містобудування вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року ІДАБК було проведено позаплановий захід контрою у період з 05 липня 2021 року по 16 липня 2021 року, за результатами якого складено акт № 404 від 16 липня 2021 року, де зафіксовано виконання позивачем вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року.

Водночас самим позивачем було скеровано на адресу відповідача заяву від 24 червня 2021 року про те, що ним виконано вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року, чим спростовуються доводи позовної заяви про необізнаність ОСОБА_1 із проведенням заходу державного архітектурно-будівельного контролю та складенням документів за результатами перевірки.

Вказане спростовує доводи позивача про безпідставне і необґрунтоване визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 96 КУпАП.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляд справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до приписів частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 14 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року ІДАБК було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої складено акт від 27 квітня 2021 року № 255-пп, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27.04.2021 року та протокол про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2021 року щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 96 КУпАП.

Під час перевірки було зроблено висновок, що ОСОБА_1 без передбачених документів на право виконання будівельних робіт проводить будівництво господарської споруди на АДРЕСА_1 , чим порушив пункт 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункт 5 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 року.

11 травня 2021 року ІДАБК винесено постанову №52-а, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 4250 грн за проведення будівництва господарської будівлі на АДРЕСА_1 без відповідного документу, який дає право на виконання будівельних робіт.

ОСОБА_1 не погодився із притягненням його до адміністративної відповідальності постановою ІДАБК №52-а від 11 травня 2021 року та звернувся до суду з адміністративним позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 34 закону України ««Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

У пункті 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747) вказано, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;

видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно до приписів частини 4 статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, позивачем ОСОБА_1 не заперечується сам факт порушення ним вимог пункту 1 частини 1 статті 34 закону України ««Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747) та листом від 24 червня 2021 року повідомлено ІДАБК про виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року шляхом повного демонтажу господарської споруди на АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Щодо доводів суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає таке.

На переконання апеляційного суду, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Відтак, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На думку апеляційного суду, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо правові наслідки допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваного у цій справі адміністративного акту відповідача.

Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до копії супровідного листа ІДАБК від 28 квітня 2021 року № 0006-Вих-35295 позивачу було надіслано акт від 27 квітня 2021 року № 255, протокол про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2021 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27 квітня 2021 року за 14 днів до розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Ці документи отримано ним 04 травня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 612 (а.с. 49-51).

11 травня 2021 року на розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності позивач не з`явився без зазначення будь-яких поважних причин.

Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 268, 272, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові задовольнити.

Скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року у справі № 465/3675/21.

Залишити постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові № 52-а від 11 травня 2021 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 22 березня 2022 року