Справа № 495/585/21
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/585/21
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 березня 2022 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, поліцейського Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Цуркан Артема Михайловича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 02 лютого 2021 року до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, поліцейського Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Цуркан Артема Михайловича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 02.12.2020 року біля магазину «Сорока» в м.Білгород-Дністровський, Одеської області він припаркував належний йому автомобіль «Hyundai I30», після чого до нього підійшов поліцейський та попросив надати документи, що позивачем і було зроблено.

Однак, як зазначає позивач ОСОБА_1 , 26.01.2021 року йому стало відомо, що відносно нього поліцейським Білгород -Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан А.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №380597 від 02.12.2020 року, згідно якої до нього застосовано адміністративне стягнення - штраф в розмірі 425,00 гривень, начебто за те, що він не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив пп.2.1 А ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Окрім того, відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан А.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №380599 від 02.12.2020 року начебто за те, що позивач не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив пп.2.1 Г ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначені вище постанови позивач ОСОБА_1 вважає неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони були винесені з порушенням вимог діючого законодавства та інкримінованих позивачу адміністративних правопорушень останній не вчиняв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та адвокат Єфименко Н.В., яка діє в його інтересах не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання відповідач поліцейський Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Цуркан А.М. не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання представник відповідача Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №380597 від 02.12.2020 року: « ОСОБА_1 02.12.2020 року об 15 годині 11 хвилин в Одеській області, м.Білгород-Дністровський, вул.Портова, 12, керував автомобілем Хюндай Гетс та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України». Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівником поліції як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, за що на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн..

Також згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №380599 від 02.12.2020 року: « ОСОБА_1 02.12.2020 року об 15 годині 11 хвилин в Одеській області, м.Білгород-Дністровський, вул.Портова, 12, керував автомобілем Хюндай Гетс та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування наземного транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.1 г) Правил дорожнього руху України». Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівником поліції як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Дане постанова була приєднана до зазначеної вище постанови серії БАБ №380597 від 02.12.2020 року згідно ст.36 КУпАП.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п.п.2.1. а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додаються» не зазначено жодних відомостей, та такі докази не були надані відповідачем на доказ правомірності своїх дій під час складання і винесення оскаржуваної постанови.

Єдиним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч.1 ст.126 КУпАП є самі оскаржувані постанови про адміністративне правопорушення, в яких зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Проте, зазначені вище постанови є предметом оскарження, тому не можуть розглядатися як належний та допустимий доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесених ним постанов та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.126 КУпАП, до суду не надано.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містять інформації про будь-яку фіксацію правопорушеннь.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом, без ввімкненого ближнього світла фар.

Матеріали справи не місять будь-яких належних та допустимих доказів ненадання ОСОБА_1 для перевірки працівнику поліції посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування наземного транспортного засобу.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивача не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, поліцейського Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Цуркан Артема Михайловича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення процессуального строку позивачу ОСОБА_1 для звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження зазначених вище постанов про накладення адміністративного стягнення, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 було отримано оскаржувані постанови тільки 26.01.2021 року, про що є відмітка у зазначених вище постановах, процесуальний строк для звернення до суду з позовною заявою підлягає поновленню.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно частин 1, 2 ст.134 КАС УКраїни, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Як передбачено ч.5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6,7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Єфименко Н.В. було укладено Договір №02-02-21 про надання правової допомоги.

Відповідно до Квитанції №16 від 01.02.2021 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено адвокату Єфименко Н.В. 3000,00 грн. за надання правової допомоги по даній справі.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, будь-яких заперечень щодо неспівмірності витрат на правову допомогу або клопотань про зменшення витрат на послуги адвоката від сторони відповідачів до суду не надходило, з суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають до стягнення витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3000,00 грн..

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, поліцейського Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Цуркан Артема Михайловича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк на оскарження постанови серії БАБ №380597 від 02.12.2020 року, винесену поліцейським Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан Артемом Михайловичем та постанови серії БАБ №380599 від 02.12.2020 року, винесену поліцейським Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан Артемом Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КАС України.

Скасувати постанову серії БАБ №380597 від 02.12.2020 року, винесену поліцейським Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан Артемом Михайловичем та постанову серії БАБ №380599 від 02.12.2020 року, винесену поліцейським Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан Артемом Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КАС України.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.126 КУпАП згідно постанов серії БАБ №380597 від 02.12.2020 року та серії БАБ №380599 від 02.12.2020 року винесених поліцейським Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Цуркан Артемом Михайловичем - закрити.

Стягнути з Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області (, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Тимирязєва, 21) за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Стягнути з Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області (, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Тимирязєва, 21) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3000,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст даного рішення складено 22.03.2022 року.

Суддя Шевчук Ю.В.