Справа № 460/17054/21
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2022-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2022 року м. Рівне №460/17054/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМІКС БЕТОН"

доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю СЕМІКС БЕТОН (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 01.12.2021 №01.

За змістом позовної заяви позивач зазначає, що уповноваженими особами Головного управління ДПС у Рівненській області було проведено фактичну перевірку ТОВ СЕМІКС БЕТОН з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів. За результатами перевірки складено акт, яким встановлено здійснення позивачем зберігання пального без відповідної ліцензії. Позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу та прийнятим на підставі акта перевірки рішенням про застосування фінансових санкцій й зазначив, що придбане пальне він не зберігав, а відвантажував у паливні баки транспортних засобів для використання у підприємницькій діяльності. При цьому, дизельне пальне отримане 24.06.2021 в кількості 4845,32 л по акцизній накладній №2191 та 25.06.2021 в кількості 5826,46 л по акцизній накладній №2216 заправлялось у власні та належні товариству на праві володіння та користування транспортні засоби. Паливні баки транспортних засобів не є місцем зберігання пального, тому видача ліцензії на право зберігання пального на транспортний засіб вимогами чинного законодавства не передбачена. Позивач зазначає, що матеріали перевірки не містять жодного доказу, який би підтверджував факт зберігання позивачем палива 24.06.2021 та 25.06.2021. Таким чином, відповідач безпідставно дійшов висновку про порушення вимог статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального та про застосування штрафних санкцій на підставі статті 17 цього Закону. Крім того, позивач зазначає, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки, контролюючий орган обмежився посиланнями на норми чинного законодавства. Однак, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків недостатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, отже у відповідача були відсутні підстави, вичерпний перелік яких міститься в статті 80 Податкового кодексу України, що зумовити необхідність проведення фактичної перевірки ТОВ СЕМІКС БЕТОН. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечень зазначає, що підставою для фактичної перевірки стало здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, передбачено підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому порядку інформації про порушення вимог законодавства. Зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей та фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки, зокрема, на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, приписами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України не вимагається.

Таким чином, вважає, що наказ на проведення фактичної перевірки ТОВ СЕМІКС БЕТОН прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки, за наявності передбаченої Податковим кодексом України підстави для її проведення.

Крім того відповідач зазначає, що відповідно до бази даних Єдиного реєстру акцизних накладних на місце зберігання пального за адресою: м. Рівне вул. Князя Володимира, 112Б, ТОВ СЕМІКС БЕТОН отримано: 24.06.2021 дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) в кількості 4845,32 л, акцизна накладна № 2191; 25.06.2021 дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) в кількості 5826,46 л, акцизна накладна № 2216. Перевіркою виявлено, що на території суб`єкта господарювання за вказаною вище адресою наявна контейнерна АЗС сірого кольору, через яку здійснюється заправка транспортних засобів підприємства. Кількість дизельного пального, яке отримувалось, відповідно до зазначених вище акцизних накладних, значно більше, ніж загальний об`єм паливних баків наявних у ТОВ СЕМІКС БЕТОН транспортних засобів, що свідчить про зберігання пального в наявній у товариства контейнерній АЗС. Виявлені вище факти свідчать про зберігання для використання дизельного пального ТОВ СЕМІКС БЕТОН за адресою: Рівненська область, м. Рівне вул. Князя Володимира, 112Б, без ліцензії на право зберігання пального для власних потреб, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95 - ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Відповідач вказує, що ТОВ СЕМІКС БЕТОН не надано документів, які б свідчили про використання пального для здійснення господарської діяльності, а також документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для зберігання пального, акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єкта для зберігання пального, дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. За результатами перевірки за винесене рішення про застосування фінансових санкцій №01 від 01.12.2021 за зберігання пального без ліцензії на право зберігання торгівлі пальним у розмірі 500000,00 грн. Відповідач вважає, що оспорюване рішення прийняте ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому у задоволенні позову просив відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову й вказав, що сама по собі акцизна накладна свідчить про факт придбання дизельного пального, а не про факт його зберігання в контейнерній АЗС. Вказує, що відповідач не заперечує наявність у позивача транспортних засобів, однак ним не враховано можливість позивача орендувати транспортні засоби для здійснення своєї господарської діяльності, а тому безпосередньо використовувати дизельне паливо, придбане відповідно до акцизних накладних, та здійснювати його розлив безпосередньо у паливні баки транспортних засобів та обладнання. Позивач вважає помилковою позицію відповідача про те, що акт на списання дизельного палива за червень 2021 року не може бути прямим доказом руху та використання полива, що було придбано 24.06.2021 та 25.06.2021. Акт на списання палива за червень 2021 року в сукупності з подорожніми листами вантажного автомобіля, відомістю руху палива за 24.06.2021-25.06.2021 та наказом № 1/2021 від 01.01.2021 про введення норм витрат паливно-мастильних матеріалів доводить те, що пальне, отримане 24.06.2021 та 25.06.2021, заливалося у паливні баки. На підставі викладеного позивач вважає рішення №01 від 01.12.2021 про застосування фінансових санкцій у розмірі 500000,00 грн протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/17054/21; розгляд справи ухвалено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю СЕМІКС БЕТОН зареєстроване як юридична особа; перебуває на обліку як платник податків; види діяльності за КВЕД: виготовлення виробів із бетону для будівництва (основний); виробництво бетонних розчинів, готових для використання; виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; вантажний автомобільний транспорт; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; технічні випробування та дослідження; інші види діяльності із прибирання; інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів; загальне прибирання будинків; надання в оренду вантажних автомобілів; надання в оренду будівельних машин і устаткування (а.с.13).

20.10.2021 об 14:10 год, на підставі наказу №2073-п від 18.10.2021, направлень від 18.10.2021 №3163/17-00 та №3165/17-00 (а.с.145-147), у присутності представника ТОВ СЕМІКС БЕТОН за довіреністю Величка О.М., проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю СЕМІКС БЕТОН (далі ТОВ СЕМІКС БЕТОН) у місці зберігання пального за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 112Б, .

За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обліку пального, контроль за виконанням якого покладено на органи ДПС, який зареєстрований в органі ДПС 28.10.2021 за №7273/17-00-09-01/42015276 (а.с.148-149).

В ході перевірки встановлено порушення вимог статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Уповноважена особа позивача відмовилася від підписання та отримання акту перевірки, що підтверджується відповідним актом від 28.10.2021, у зв`язку з чим акт перевірки був надісланий позивачу поштою (а.с.150-152).

Позивачем подано заперечення до акту фактичної перевірки за результатами розгляду якого висновки викладені в акті фактичної перевірки від 28.10.2021 №7273/17-00-09-01/42015276 залишені без змін (а.с.153).

На підставі акта перевірки від 28.10.2021 №7273/17-00-09-01/42015276 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 01.12.2021 №01, яким у зв`язку з встановленням зберігання пального без наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право зберігання пального, що є порушенням вимог статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, згідно з абзацом 9 частини другої статті 17 вказаного Закону до ТОВ СЕМІКС БЕТОН застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн (а.с.154).

Вважаючи вказане рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо питання дотримання відповідачем порядку проведення перевірки суд зазначає наступне.

З наказу Головного управління ДПС у Рівненській області Про проведення фактичної перевірки ТОВ СЕМІКС БЕТОН № 2073-п від 18.10.2021 встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та стаття 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (а.с.145).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України, підпунктами 80.1, 80.5, 80.7 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 80.7 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції..

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З наказу встановлено, що у якості правових підстав для його прийняття відповідачем зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

До функцій контролюючих органів, відповідно до статті 19-1 ПК України віднесено здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій (пп.19-1.1.4); здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (пп.19-1.1.14.); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (пп. 19-1.1.16.); проведення роботи щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.17) та ін.

З урахуванням приведених норм законодавства, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактично визначає дві підстави для проведення перевірки: 1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства та 2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отож, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція, відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 22 квітня 2021 року у справі № 805/3809/16-а.

Таким чином, покликання у наказі №2073-п від 18.10.2021 на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є правомірним.

Отже, суд дійшов висновків про наявність підстав для призначення та проведення податковим органом фактичної перевірки позивача, а також дотримання контролюючим органом вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України при здійснені фактичної перевірки. Відтак, доводи позивача в частині незаконності призначення та проведення фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження та відхиляються судом як необґрунтовані.

Лише сам факт того, що в наказі про призначення перевірки не вказано конкретних обставин, які охоплюються положеннями пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, не могло вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

З наведених мотивів, суд дійшов висновку, що фактична перевірка позивача здійснена Головним управлінням ДПС у Рівненській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Стосовно правомірності рішення про застосування фінансових санкцій від 01.12.2021 №01, яким у зв`язку з встановленням зберігання пального без наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право зберігання пального, що є порушенням вимог статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, згідно з абзацом 9 частини другої статті 17 вказаного Закону до ТОВ СЕМІКС БЕТОН застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн, суд зазначає наступне.

За даними атка перевірки від 28.10.2021 №7273/17-00-09-01/42015276 ТОВ СЕМІКС БЕТОН отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 112Б, реєстраційний номер 2100136, термін дії ліцензії з 16.09.2021 до 16.09.2026.

Відповідно до бази даних Єдиного реєстру акцизних накладних на місце зберігання пального за адресою: м. Рівне вул. Князя Володимира, 112Б, ТОВ СЕМІКС БЕТОН отримано 24.06.2021 дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) в кількості 4845,32 л, акцизна накладна № 2191; 25.06.2021 дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) в кількості 5826,46 л, акцизна накладна № 2216.

Згідно з поданого ТОВ СЕМІКС БЕТОН повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, в ТОВ СЕМІКС БЕТОН наявні транспортні засоби: автомобіль спеціальний вантажний-спеціальний бетонозмішувач-С MERCTDES-BENZ AXOR3029 3 шт.; автомобіль спеціальний вантажний-спеціальний бетонозмішувач-С MAN TGS32.360 - 3 шт.; автомобіль спеціальний вантажний-спеціальний бетонозмішувач-С RENAULT KERAX 436 DXI - 1 шт.; автобетономішалка DAF CF 75.36 - 1 шт.; фронтальний навантажувач VOLVO L 120С, колісний - 1шт.; вантажний автомобіль-самоскид FORD ARGO 412ID - 3 шт.

Проведеною посадовими особами фактичною перевіркою встановлено, що на території суб`єкта господарювання (позивача) за вказаною вище адресою наявна контейнерна АЗС сірого кольору, через яку, відповідач вважає, здійснюється заправка транспортних засобів підприємства. При цьому, кількість дизельного пального, яке отримувалось відповідно до зазначених вище акцизних накладних, значно більше, ніж загальний об`єм паливних баків, наявних у ТОВ СЕМІКС БЕТОН транспортних засобів, що на думку контролюючого органу, свідчить про зберігання пального в наявній у товариства контейнерній АЗС, а відтак - про факт про зберігання для подальшого використання дизельного пального ТОВ СЕМІКС БЕТОН без відповідної ліцензії, чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95 - ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (із змінами та доповненнями).

Однак, відповідно до частини першої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі - Закон № 481/95-BP) оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно зі статтею 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону №481/95-BP також встановлено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

У статті 1 Закону №481/95-ВР визначено, що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Разом з цим, підпунктом 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

З аналізу наведених правових норм слідує, що суб`єкти господарювання, які отримують пальне для власних потреб та зберігають його для використання в господарській діяльності, зобов`язані отримати відповідну ліцензію. Без отримання ліцензії допускається зберігання пального, зокрема, в паливних баках транспортних засобів (технологічного обладнання). В інших випадках зберігання пального дозволяється виключно за наявності ліцензії, отриманої на кожне місце зберігання.

Приписами частини другої статті 17 Закону №481/95 передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 грн.

Таким чином, наведеними вище нормами встановлено необхідність суб`єкту господарювання отримати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, тоді як отримання ліцензії для здійснення зберігання пального у паливному баку як ємності для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі чинним законодавством не передбачено, що виключає у такому випадку застосування штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500000,00грн.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач вказав на те, що дизпаливо, про яке йде мова в акті перевірки, не було у нього на зберіганні, оскільки воно відразу ним використовувалось шляхом заправки власних та орендованих транспортних засобів, що не потребує отримання ліцензії на зберігання пального.

Відповідач факт зберігання ТОВ СЕМІКС БЕТОН пального обґрунтовує відомостями з акцизних накладних, згідно з якими за акцизною накладною від 24.06.2021 №2191 позивач придбав 4845,32 л дизпалива, за акцизною накладною від 25.06.2021 №2216 5826,46 л.

Слід зазначити, що сама по собі акцизна накладна свідчить про факт придбання дизельного пального, а не про факт його зберігання в контейнерній АЗС.

Відповідач не заперечує наявність у позивача транспортних засобів, однак ним не враховано можливість ТОВ СЕМІКС БЕТОН орендувати транспортні засоби для здійснення своєї господарської діяльності, а отже використовувати дизельне паливо, придбане відповідно до акцизних накладних, та здійснювати його розлив безпосередньо у паливні баки як в орендовані, так і у власні транспортні засоби та обладнання.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач для здійснення господарської діяльності використовує 21 одиницю автотехніки, що підтверджується договорами оренди транспортних засобів, актами приймання-передачі цих транспортних засобів, а також свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.64-134).

Вказані документи були надіслані позивачем на адресу відповідача 29.10.2021, однак останній не врахував їх при прийнятті оскаржуваного рішення.

На підтвердження доводів, що отримане дизельне пальне розливалося в паливні баки власних та орендованих транспортних засобів, позивач надав подорожні листи, які свідчать про кількість виданого та витраченого пального на кожну одиницю транспортного засобу (а.с.167-210).

Судом встановлено, що на підприємстві затверджені та введені в дію лінійні норми витрат палива з метою правильного ведення обліку паливно-мастильних матеріалів, що підтверджується наказом №1/2021 від 01.01.2021 (а.с.165-166). Списання палива на підприємстві відбувається на підставі актів на списання палива відповідно до встановлених наказом норм.

Акт на списання палива за червень 2021 року в сукупності з подорожніми листами вантажного автомобіля, відомістю руху палива за 24.06.2021-25.06.2021 та наказом № 1/2021 від 01.01.2021 про введення норм витрат паливно-мастильних матеріалів доводить те, що отримане 24.06.2021 та 25.06.2021 пальне заливалося у паливні баки (а.с.19, 20).

За даними обліку позивача залишок пального в баках транспортних засобів на початок робочого дня 24.06.2021 становив 538 літрів, отримано пального по акцизній накладній 4900 літрів, витрачено 3985 літрів. Враховуючи те, що загальний об`єм паливних баків транспортних засобів становить 7455 літрів, то отримане пальне 24.06.2021 розлито в паливні баки.

За даними обліку позивача залишок пального на початок робочого дня 25.06.2021 становить 1453 літри, отримано пального по акцизній накладній 5880 літрів, використано протягом дня 2524 літра, залишок пального на кінець дня 4809 літрів. Враховуючи те, що загальний об`єм паливних баків транспортних засобів становить 7455, то отримане 25.06.2021 пальне розлито в паливні баки.

Встановлені обставини свідчать про помилковість висновків Головного управління ДПС у Рівненській області про неможливість вмісту у паливні баки власних та орендованих транспортних засобів ТОВ СЕМІКС БЕТОН дизельного пального за об`ємами поставки, які мали місце у періоді, що перевірявся.

Таким чином, на думку суду, матеріалами фактичної перевірки не підтверджується факт зберігання у спірний період пального позивачем, оскільки за результатами перевірки Головне ДПС у Рівненській області лише констатувало факт отримання позивачем пального в певний період часу.

В свою чергу факт отримання позивачем пального не є доказом його зберігання протягом певного часу. Відповідач не з`ясував обставин фізичного зберігання позивачем пального у межах спірних правовідносинах з урахуванням видів його господарської діяльності і наявних у нього у власності та користуванні транспортних засобів, чим допустив помилкове ототожнення господарської операції з придбання пального із фізичним зберіганням пального.

Щодо наявності на території суб`єкта господарювання ТОВ СЕМІКС БЕТОН контейнерної АЗС сірого кольору, то відповідачем не надано суду доказів того, що саме через цю колонку позивачем здійснюється заправка належних йому транспортних засобів.

При цьому, під час фактичної перевірки заміри залишку пального в паливних баках та наявній контейнерній АЗС, а також їх реальний об`єм, представники Головного управління ДПС у Рівненській області не здійснювали.

Отже, відповідач належними та допустимими доказами не довів ту обставину, що є неможливим залити придбану ТОВ СЕМІКС БЕТОН 24.06.2021 та 25.06.2021 кількість пального в паливні баки наявних у нього як орендованих, так і власних транспортних засобів, що використовуються у господарській діяльності.

З урахуванням наведеного, суд погоджується із доводами позивача про те, що у його випадку чинним законодавством обов`язку отримати ліцензію для здійснення зберігання пального у паливних баках транспортних засобів, що використовуються у господарській діяльності, чинним законодавством не передбачено, що виключає застосування штрафу за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії в сумі 500000,00 грн згідно із оскаржуваним рішенням від 01.12.2021 №01.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 01.12.2021 №01 належать до задоволення.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у розмірі 7500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 14.12.2021 №3290 (а.с.11).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 7500,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СЕМІКС БЕТОН до Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 01.12.2021 №01.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СЕМІКС БЕТОН за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у сумі 7500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕМІКС БЕТОН" (вул.Князя Володимира, буд.112, корпус Б,м.Рівне,33009. ЄДРПОУ/РНОКПП 42015276)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 25.03.2022.

Суддя Олег ГРЕСЬКО