Справа № 260/454/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2022 року м. Ужгород№ 260/454/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 21 березня 2022 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови позивачу в зарахуванні періодів роботи на посаді Часлівецького сільського голови з 11.04.2006 по 21.11.2020 до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати період роботи на посаді Часлівецького сільського голови з 11.04.2006 по 21.11.2020 до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ, з її перерахунком з 26 листопада 2021 року, обчисливши таку пенсію виходячи із складових заробітної плати, відображеної у довідках Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 966/02-28 від 05.11.2021 та № 966/1/02-28 від 05.11.2021;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2021 р. та 23.12.2021 р., позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із письмовими заявами про переведення з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу». До останньої заяви додано також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №966/02-28 від 05.11.2021 р. та №966/1/02-28 від 05.11.2021 р. Згідно отриманих відповідей відповідачем відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця. Вказану відмову позивач вважає протиправною та такою, що суперечить Конституції України та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ, Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XIІ.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на те, що на посадових осіб органів місцевого самоврядування (якою є і посада сільського голови, на якій з 2006 по 2020 року працювала позивач) поширюється дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.05.2001 p., відповідно до якого цій категорії осіб присвоюються ранги посадових осіб органів самоврядування. Відповідно до ст. 21 вказаного Закону пенсії посадовим особам органів місцевого самоврядування призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання ст. 14 вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.10.2001 № 1441 «Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад», згідно якої посада сільського голови віднесена до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Таким чином, відповідач вважає, що підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію, яка призначається державним службовцям, відсутні.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 14.03.2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію по віку призначену на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З Трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивач працювала з 11.04.2006 року по 21.11.2020 року головою Часлівецької сільської ради.

02.12.2021 року та 23.12.2021 року, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявами про переведення з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу». До заяви позивачем було додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 966/02-28 від 05.11.2021 р. та № 966/1/02-28 від 05.11.2021 р.

Згідно отриманих відповідей від 10.12.2021 № 6312-6279/Р-02/8-0700/21 та від 11.01.2022 №109-6846/Р-02/8-0700/22 відповідачем було відмовлено позивачу у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки з 04.07.2001 року (дати набрання чинності Закону 2493) посада сільського голови віднесена до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно ст. 3 «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ в редакції, чинній з 01.10.2017 p., пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак попередня редакція цієї статті, що була чинною до 01.10.2017 p., встановлювала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 року регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723- XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723- XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII визначає, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 p., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р. передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 p., а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 р.) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17 та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 607/2474/17.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р. до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, при визначенні стажу державної служби позивача слід керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі - Порядок №283).

Пунктом 2 зазначеного Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 р. «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби».

Таким чином, посада сільського голови, яку займала позивач з 11.04.2006 року по 21.11.2020 pоку, згідно ст. 14 Закону № 2493 віднесена до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування. А тому, період трудової діяльності на таких посадах (що станом на 01.05.2016 становив повних 10 років) підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Крім цього, суд зазначає, що на момент звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця, позивачем дотримано умов, встановлених ст. 37 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", в частині досягнення мінімально необхідного віку, наявності достатнього страхового стажу, а тому відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні періодів роботи на посаді Часлівецького сільського голови з 11.04.2006 року по 21.11.2020 року до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058- IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Одночасно із заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в зарахування періодів роботи та переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Однак, за результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що відповідачем було саме протиправно відмовлено позивачу в зарахування періодів роботи та переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця, а тому, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов в цій частині з врахуванням наведеного.

Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача із заявою від 26.11.2021 року про переведення на пенсію державного службовця.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач звернулася із заявою до органу Пенсійного фонду України 02 грудня 2021 року, а тому, враховуючи вимоги ст. 45 Закону, позивач має право на переведення на пенсію державного службовця з цієї дати.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періодів роботи на посаді Часлівецького сільського голови з 11.04.2006 року по 21.11.2020 року до стажу державної служби та переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи на посаді Часлівецького сільського голови з 11.04.2006 року по 21.11.2020 року до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ, з її перерахунком з 02 грудня 2021 року, обчисливши таку пенсію виходячи із складових заробітної плати, відображеної у довідках Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 966/02-28 від 05.11.2021 року та № 966/1/02-28 від 05.11.2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк