Справа № 208/6298/21
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/6298/21
№ провадження 2-а/208/22/22
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павла Васильовича, Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції «про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення», -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Інспектора Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павла Васильовича, Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції «про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення».

В обґрунтування позову посилається на те, що 12.07.2021 року проти нього Інспектором Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павлом Васильовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1700,00 грн. за перевищення швидкості руху в населеному пункті на 62 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів Tru CAM LT 20/20 ТС000607. За даними, які були зображені на екрані лазерного вимірювача швидкості, швидкість складала 112 км/год. Вимірювання швидкості відбувалося в ручному режимі. На маленькому дисплеї цифра показника швидкості руху під час зміни траєкторії руху транспортного засобу не змінювалася. Зображення на маленькому дисплеї тремтіло. Дорожніх знаків 5.45, 5.46, 5.70 на дисплеї не видно. На дисплеї не видно номер транспортного засобу, час фіксування перевищення швидкості. Інспектор Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко П.В., під час розгляду справи на місці, не залучав свідків. Вимогу позивача про залучення свідків, інспектор проігнорував. Позивач намагався пояснити про відсутність правопорушення, відсутності дорожніх знаків «початок населеного пункту, кінець населеного пункту, фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», але інспектор не реагував.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення, є незаконною.

Також позивач в поданому до суду позові зазначає, що інспектором при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом України «Про Національну поліцію» стаціонарно вмонтованим способом. Натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 Закону «про національну поліцію» грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

Тому просить суд скасувати постанову винесену Інспектором Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павлом Васильовичем серії ДП 18 №341215 від 12.07.2021 р. про накладення адміністративного стягнення за ч.4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. визнати протиправною та скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, стягнути судовий збір на свою користь.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, висловивши позицію щодо підтримання своїх вимог.

Інспектор Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції (поліцейський взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП, капрал поліції) Конопко Павло Васильович, до суду не прибув, причин своєї неявки не зазначив, заяв і клопотань, у тому числі й про відкладення розгляду справи, не скористався правом та не подав відзив на позовну заяву.

Представник Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції, до суду не з`явився, надав відзив разом з доказами, просив суд залишити позов без задоволення, обґрунтовуючи тим, що підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що під час несення служби на автодорозі Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне», 118 км., населений пункт с. Дерно, 12.07.2021 року за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru CAM LT 20/20 (серійний номер ТС000607) о 13год. 17 хв. Поліцейський роти №3 БУПП у Волинській області ДПП Конопко П.В. було зафіксовано порушення ПДР водієм транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті с. Дерно зі швидкістю 112 км/год., при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 72 км/год., чим порушив п.12.4. ПДР України. Особу водія встановлено на місці зупинки. Водію були роз`яснені права. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно позивача було винесено постанову серії ДП18 №341215 від 12.07.2021 рок, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Крім того зазначив, що прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. На приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Приладом враховується похибка + 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м. Виробник приладу застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилання достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту їх фіксації приладом Tru CAM. Достовірність інформації про порушення ПДР може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21184, виданого ДП «Укрметртест» 13.01.2021 р. та чинного до 13.01.2022 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Tru CAM LT 20/20 № ТС000607, є придатним до застосування. Можливість використання виробу Tru CAM LT 20/20 підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року №04/02/03/-3008, який зазначає правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/ IES 18033-3, забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Вважає, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 №341215 від 12.07.2021 р., схемою встановлення інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відео фіксація порушень правил дорожнього руху» на автодорозі Н-22 «Устилюг-Луцьк-Рівне» 118 км. В населеному пункті с.Дерно. Вважає ці докази належними. Доказів, які б спростували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано. До відзиву надано: копія свідоцтва про повірку №22-01/21184 від 13.01.2021, копія сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2018 №UA -MI/1-2903-2012, копія експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 з додатком, копія експертного висновку №285 від 29.07.2011, копія відповіді державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 04.10.2018 р., копія схеми встановлення інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відео фіксація порушень правил дорожнього руху» на автодорозі Н-22 «Устиг-Луцьк-Рівне» 118 км в населеному пункті с.Дерно.

Свідок, ОСОБА_2 , залучений за клопотанням позивача, надав суду письмові пояснення відповідно до яких зазначено, що позивач керував транспортним засобом, він під час зупинки відповідачем знаходився на передньому пасажирському сидінні. Просив залучити його в якості свідка під час розгляду адміністративної справи відповідачем, але йому було відмовлео. Вимірювання швидкості відбувалося в ручному режимі відповідачем. На маленькому дисплеї цифра показника швидкості руху під час зміни траєкторії руху транспортного засобу не змінювалася. Зображення на маленькому дисплеї тремтіло. Дорожніх знаків 5.45, 5.46, 5.70 на дисплеї не видно. Крім того не видно номеру транспортного засобу, час фіксування перевищення швидкості. Свідчить про намагання позивача пояснити відповідачеві про відсутність правопорушення, відсутності дорожніх знаків «початок населеного пункту, кінець населеного пункту, фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

23 вересня 2021 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області адміністративний позов залишено без руху.

23 вересня 2021 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та наявними матеріалами справи.

23 вересня 2021 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської витребувано докази.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що, що 12 липня 2021 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., за те, що 12.07.2021 року, о 13 год. 23 хв. він, керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE, д.н.з НОМЕР_1 , в межах населеного пункту с. Дерно рухався із швидкістю 112 км/год, чим перевищив допустиму швидкість на 62 км/год. Про це поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області ДПП, капралом поліції Конопко Павло Васильовичем винесено постанову серії ДП 18 №341215.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною 1 статті 122 КУпАП.

У частині 1 статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, навіть у разі оскарження особою допущеного правопорушення і адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядають працівники Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці, де він несе службу саме в той час.

Таким чином, розглядаючи адміністративну справу на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення інспектор діяв на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, відповідно до ст. 251 КУпАП.

Перевищення позивачем встановленої максимальної швидкості в населеному пункті зафіксовано приладом Tru CAM LT 20/20 ТС000607, як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Вбачається, що позивач, керуючитранспортним засобом RENAULT MEGANE, д.н.з НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті с. Дерно зі швидкістю 112 км/год., при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 72 км/год., чим порушив п.12.4. ПДР України.

При цьому, судом враховано положення ст. 40 Закону № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Прилад Tru CAM LT 20/20 ТС000607 не було стаціонарно монтовано, а отже ймовірна вібрація, що може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, а також при запису вчиненого правопорушення прилад Tru CAM LT 20/20 ТС000607 перебував у руках поліцейського.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу Tru CAM LT 20/20 ТС000607, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів Tru CAM LT 20/20 ТС000607 працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З урахуванням тієї обставини, що до суду відповідачем не надано будь-яких доказів щодо способу використання, закріплення приладу Tru CAM LT 20/20 ТС000607, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Таким чином, оскаржувана постанова від 12 липня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки відповідач по справі - Інспектор Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павло Васильович є посадовою особою Департаменту патрульної поліції, а відповідач Управління патрульної поліції в Волинській області Департаменту патрульної поліції є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст.71,77, 96, 139, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павла Васильовича, Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції «про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову винесену Інспектором Управління патрульної служби у Волинській області Департаменту патрульної поліції Конопко Павлом Васильовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП 18 №341215 від 12.07.2021 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень, провадження закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.