Справа № 460/15409/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Зозулі Д.П., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою
до Запорізька обласна прокуратура
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1 465 209,41грн.
Ухвалою судді від 15.11.2021 позовна заява була залишена без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 29.11.2021 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено пропущений строк, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.
На адресу суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Зі змісту якого встановлено, що останній в тому числі звертає увагу на недотримання позивачем ст.160 КАС України в частині сплати судового збору.
Дослідивши матеріали до справі суддею встановлено, що позовна заява дійсно не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України.
Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 та Верховного Суду в ухвалі від 07.02.2020 у справі № 580/2489/19 про те, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України Про оплату праці, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 зазначив, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Отже, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Відтак, позивач при поданні позовної заяви безпідставно дійшов висновку про поширення на нього пільг щодо сплати судового збору визначених статтею 5 Закону України "Про судовий збір", де зазначено, що від сплати судового збору звільняються - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Водночас, суд звертає увагу, що позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
А тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1 465 209,41грн не стосуються безпосередньо поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Отже, на вказану вимогу не поширюється пільга щодо сплати судового збору, відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Відтак, враховуючи наведені правові висновки, позивачу належить сплатити судовий збір.
Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону).
Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від установлено з 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2481,00 грн. на одну особу.
За змістом п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем адміністративного позову майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, судом відповідно до ухвали від 29.11.2021 передчасно зроблено висновок про те, що за результатами перевірки матеріалів адміністративного позову, позовну заяву подано з додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу.
Суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (частина 13 статті 171 КАС України).
Керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізька обласна прокуратура про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 5 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя Д.П. Зозуля