Справа № 600/3269/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/3269/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Територіального управління Державної судової адміністрації України Чернівецькій області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної судової адміністрації України та Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (позивачі) до Територіального управління Державної судової адміністрації України Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії Територіального управління судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо не донарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_1 у грудні 2020 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_1 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з компенсацією, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів порушенням строків їх виплати";

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_2 у грудні 2020 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_2 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з компенсацією, відповідні до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_3 у грудні 2020 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_3 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з компенсацією, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_4 у грудні 2020 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_4 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з компенсацією, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_5 у грудні 2020 року;

зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_5 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з компенсацією, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що перебувають на посаді суддів Садгірського районного суду м. Чернівці. Отримавши у грудні 2020 року суддівську винагороду виявили, що її розмір не відповідає розміру, установленому Законом.

Так, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, що станом на 01.01.2020 року складав 63060,00 грн. До базового розміру посадового окладу, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти - 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддям у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Розмір суддівської винагороди судді ОСОБА_1 у 2020 році повинен складати (30 п.м. х 1,1) + 30% = (63060,00 х 1,1) + 30% = 90175,80 грн/місяць до оподаткування, натомість нараховано суддівську винагороду у розмірі 81813,97 грн.

Розмір суддівської винагороди судді ОСОБА_2 у 2020 році повинен складати (30 п.м. х 1,1) + 75 % = (63060,00 х 1,1 + 75 % = 121390,5 грн/місяць до оподаткування, натомість нараховано суддівську винагороду у розмірі 113028,67 грн.

Розмір суддівської винагороди судді ОСОБА_3 у 2020 році повинен складати (30 п.м. х 1,1) + 80% = (63060,00 х 1,1) + 80% = 124858,80 грн/місяць до оподаткування, натомість нараховано суддівську винагороду у розмірі 125088,05 грн.

Розмір суддівської винагороди судді ОСОБА_4 у 2020 році повинен складати 63060,00 грн/місяць до оподаткування, натомість нараховано суддівську винагороду у розмірі 52896,46 грн.

Розмір суддівської винагороди судді ОСОБА_5 у 2020 році повинен складати (30 п.м. х 1,1) + 50% = (63060,00 х 1,1) + 50% = 104049,0 грн/місяць до оподаткування, натомість нараховано суддівську винагороду у розмірі 95687,17 грн.

Рішенням зборів суддів Садгірського районного суду м. Чернівці було вирішено затвердити звернення, та довести його до відома до начальника ТУ ДСА України в Чернівецькій області, про необхідність виплати суддівської винагороди у повному обсязі.

Проте, листом начальника ТУ ДСА України в Чернівецькі області було повідомлено про недостатність фінансування фонду оплати праці суддів за КЕКВ 2113 "Суддівська винагорода", що у цілому не дає змоги забезпечити виплату суддівської винагороди у повному обсязі. Разом з тим, дебіторська чи/та кредиторська заборгованість по виплатам суддівської винагороди не зареєстрована та є невиплаченою, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України викладеної у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Протягом 2020 року, територіальним управлінням вживались всі можливі заходи задля недопущення ситуації, що склалась. Але оскільки головним розпорядником коштів, що виділяються з державного бюджету на функціонування судової системи України, є ДСА України, а територіальне управління, в свою чергу, є розпорядником коштiв нижчого рiвня, це виключає можливість у останнього безпосередньо звертатись з проханням про виділення додаткових асигнувань до Верховної ради, Кабінету Міністрів України чи Міністерства фінансів.

З початком 2021 календарного року, територіальне управління продовжило здійснювати всі можливi заходи задля усунення ситуації що виникла в зв`язку з недофінансуванням коштів на оплату праці суддівського корпусу області наприкінці 2020 року та недопущення таких подій в майбутньому.

05.01.2021 року на адресу ДСА України направлено листа, в якому територіальне управління просило розглянути можливість виділення, вже в поточному 2021 році, додаткових бюджетних асигнувань у сумі 562 тис. 600 грн для забезпечення донарахування суддівської винагороди суддям області за грудень 2020 року, або запропонувати якісь інші шляхи вирішення даної проблеми.

26 сiчня 2021 року отримано відповідь про відсутність резервних коштів у ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року №969/2019.

Також відповідач зазначив, що заборгованостей з виплати суддівської винагороди територіальним управлінням не обліковано та не зареєстровано, оскільки територіальне управління діяло в межах повноважень та не мало жодних підстав для обліку та реєстрації заборгованості з виплати суддівською винагороди суддям загальних місцевих суддів Чернівецької області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України надала письмові пояснення з приводу спірних правовідносин, в яких зазначила, що розпорядником коштів нижчого рівня для місцевих судів Чернівецької області є Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області. На 2020 рік для судів місцевих судів Чернівецької області за КЕКВ2111 "Заробітна плата" було передбачено 111299,90 тис. грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області надала письмові пояснення з приводу спірних правовідносин, в яких зазначило, що в разі отримання належно оформленого виконавчого документа про стягнення коштів з боржника/боржників Головним управлінням Казначейства будуть здійсненні заходи щодо виконання рішення суду у відповідності до законодавства України.

Ухвалою суду від 28.07.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 05.10.2021 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 21.10.2021.

Підготовче засідання призначене на 21.10.2021 відкладено на 23.11.2021.

Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №600/636/21-а. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.12.2021.

Сторони в судове засідання призначене на 14.12.2021 не з`явились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

14.12.2021 за клопотанням сторін, суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 05.10.1995 Харківським РУ ГУ МВД України в м. Києві (а.с. 34-35).

Наказом голови Садгірського районного суду м. Червінці від 24.12.2019 №03.06-14/19 "Про призначення на посаду судді" призначена на посаду судді Садгірського районного суду м. Чернівці з 24.12.2019. Встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з 24.12.2019 (а.с. 36).

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 37,39).

Наказом в.о. голови Садгірського районного суду м. Червінці від 12.04.2010 №12-К "Про обрання ОСОБА_2 на посаду судді безстроково" обраний на посаду судді Садгірського районного суду м. Червінці безстроково (а.с. 38).

Наказом голови Садгірського районного суду м. Червінці від 12.08.2016 №45-к "Про встановлення щомісячної доплати" наказано виплачувати ОСОБА_2 - голові суду, щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата наук за спеціальністю: "Кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право" у розмірі - 15% посадового окладу, з 12 серпня 2016 року (а.с. 40).

Наказом голови Садгірського районного суду м. Червінці від 19.05.2020 №03.09-17/20 "Про призначення голови Садгірського районного суду м. Чернівці" наказано:

вважати ОСОБА_2 - суддю районного суду м. Чернівці обраним на адміністративну посаду голови районного суду м. Чернівці строком на три роки, та таким, що приступив до здійснення повноважень голови Садгірського районного суду м. Чернівці, з 19 травня 2020 року по 18 травня 2023 року, включно;

встановити щомісячну доплату ОСОБА_2 за перебування на адміністративній посаді голови суду - 10% посадового окладу судді (а.с. 41).

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 виданий 29.04.2010 Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 42).

Наказом начальника ТУ ДСА в Чернівецькій області від 15.04.2004 №32-к "Про обрання суддями безстроково" ОСОБА_3 обрано на посаду судді Садгірського районного суду м. Чернівці безстроково з 18.03.2004 (а.с. 43).

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 виданий 14.07.1997 Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 44-45).

Наказом начальника ТУ ДСА в Чернівецькій області від 15.04.2004 №32-к "Про обрання суддями безстроково" ОСОБА_3 обрано на посаду судді Садгірського районного суду м. Чернівці безстроково з 18.03.2004 (а.с. 43).

Наказом голови Садгірського районного суду м. Червінці від 05.06.2012 №11-К зараховано ОСОБА_4 до штату Садгірського районного суду м. Чернівці на посаду судді у межах п`ятирічного строку з 05.06.2012. Встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу (а.с. 46).

Наказом голови Садгірського районного суду м. Червінці від 27.11.2020 №03.09-24/20 "Про тимчасове відсторонення судді Садгірського районного суду ОСОБА_4 " припинено доплати до посадового окладу судді ОСОБА_6 на час відсторонення судді від здійснення правосуддя до ухвалення рішення і судді з посади (а.с. 47).

ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 виданий 03.12.1996 Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 48).

Відповідно до постанови Верховної ради України "Про обрання суддів" від 22.05.2008 №296-VI обрано на посаду судді Садгірського районну суду м. Чернівці ОСОБА_5 (а.с. 49-50).

Наказом Садгірського районну суду м. Чернівців від 27.12.2019№03.06-15/19 "Про встановлення розмірів щомісячних доплат суддям Садгірського районного суду м. Чернівці", наказано встановити з 01.01.2020 суддям Садгірського районного суду м. Черінівців щомісячну доплату за вислугу років в таких розмірах (у відсотках до посадового окладу):

1. ОСОБА_3 , стаж роботи 35р. 04м. 28д. - 80% доплати;

2. ОСОБА_2 , стаж роботи 20р. 05м. 26д. - 50% доплати;

3. ОСОБА_5 , стаж роботи 20р. 01м. 14д. - 50% доплати;

4. ОСОБА_1 , стаж роботи 10р. 07м. 04д. - 30% доплати;

5. ОСОБА_4 , стаж роботи 10р. 06м. 27д. - 30% доплати.

Встановити щомісячну доплату судді ОСОБА_2 за перебування на адміністративній посаді "голова суду" - 10% посадового окладу судді.

Встановити ОСОБА_2 - голові сулу, щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата наук за спеціальністю: "Кримінальне право та кримінологія: кримінально-виконавче право" у розмірі - 15% посадового окладу (а.с. 51).

Відповідно до розрахункових листків за грудень 2020 року позивачів при базовому посадовому окладі судді місцевого суду у 2020 році "63060,00 грн", всього нараховано суддівську винагороду у наступних розмірах: ОСОБА_3 - 125088,05 грн; ОСОБА_2 - 113028,67 грн; ОСОБА_5 - 95687,17 грн; ОСОБА_1 - 81813,97 грн; Василівна, ОСОБА_4 - 52896,46 грн. Обмежено виплату суддівської винагороди позивачам за грудень 2020 року у розмірі 8361,83 грн (а.с. 52).

Рішенням зборів суддів Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.02.2021 №01.08/6/21 "Про затвердження змісту звернення до ТУ ДСА України в Чернівецькій області щодо виплат заборгованості по суддівській винагороді", вирішено: затвердити та довести зміст звернення до начальника територіального управління державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (а.с. 53).

У зверненні судді Садгірського районного суду м. Чернівці просили начальнику територіального управління ДСА України в Чернівецькій області надати наступну інформацію:

1. Строки встановлені для виплат заробітної плати (суддівської винагороди), їх розміри за першу та другу половину місяця, нормативно правові акти якими встановлено дані строки виплат; 2. Сума виплаченої суддівської винагороди за грудень 2020 р. (по кожному судді окремо); 3. Сума невиплаченої суддівської винагороди за грудень 2020 р. (по кожному судді окремо); 4. Чи нарахована заборгованість по суддівській винагороді і в якій сумі?; 5. Загальна сума заборгованості по виплатам суддівської винагороди за грудень 2020 р.; 6. Дата реєстрації кредиторської заборгованості по виплатам суддівської винагороди в казначействі (а.с. 54).

Розглянувши вищевказане звернення суддів Садгірського районного суду м. Чернівці, ТУ ДСА України в Чернівецькій області листом від 15.03.2021 №01.04.-560 повідомило, що територіальним управлінням вже давно сформовано та не раз озвучено позицію щодо необхідності помісячного забезпечення оплати праці суддів та працівників апаратів судів Чернівецької області згідно всіх норм чинного законодавства та в повному обсязі та без жодних обмежень. Для досягнення вищенаведених цілей територіальне управління в межах своїх повноважень як розпорядник коштів нижчого рівня вживало та надалі буде вживати всіх можливих заходів (а.с. 56).

Вважаючи протиправними дії Територіального управління судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди у грудні 2020 року, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини, і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016, №1402-VIII (далі - Закон №1402) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно частини 1 статті 4 Закону №1402 судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина друга статті 4).

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами

За частиною 2 статті 135 Закону №1402 суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402 (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно частини 5 статті 135 Закону №1402 суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу, а згідно частини 6 цієї ж статті Закону №1402 суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Згідно частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Пунктом 8 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Згідно статті 22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів в тому числі: здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Згідно частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом.

В Україні запроваджена і діє бюджетна програма КПКВ 0501150, метою якої є погашення заборгованості за виконавчими провадженнями на користь суддів та працівників апаратів судів, її завданням є - виплата заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", за бюджетною програмою КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" передбачено видатки у розмірі 3000,00 тис. грн (додаток №3).

Згідно частини 1 статті 148 Закону №1402 фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а пунктом 2 частини 3 цієї ж статті Закону №1402 передбачено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України здійснює Державна судова адміністрація України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України (частина 4 статті 148 Закону №1402).

Частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Так, з 30.09.2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон № 1401).

Цим Законом, з-поміж іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої наведено в пункті 4.3. цього рішення. У контексті спірних правовідносин потрібно наголосити, що Конституція України у редакції Закону №1401 вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини 1 статті 135 Закону №1402, які у поєднанні (системному зв`язку) дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Наведене правозастосування суду відповідає висновку щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду від 03.03.2021, справа №340/1916/20 (адміністративне провадження № К/9901/369/21), згідно якого: "Наявність в Конституції України згаданої норми дає підстави для висновку, що для цієї групи правовідносин у сфері організації судової влади (йдеться про суддівську винагороду) закон про судоустрій є спеціальним законом, відповідно він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний.

Конституція України, відповідно до її статті 8, має найвищу юридичну силу, наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник цей спір, на користь спеціального закону (про судоустрій). Додамо також, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а отже, при вирішенні спору суд може застосовувати їх безпосередньо, особливо тоді, коли закон чи інший нормативно-правовий акт їм суперечить (частина четверта статті 7 КАС України) (пункт 53).

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України (пункт 54)."

Стаття 130 Конституції України та стаття 135 Закону №1402 зобов`язує виплачувати судді суддівську винагороду визначену законом про судоустрій, яка складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до розрахункових листків за грудень 2020 року позивачів всього нараховано суддівську винагороду у наступних розмірах: ОСОБА_3 - 125088,05 грн; ОСОБА_2 - 113028,67 грн; ОСОБА_5 - 95687,17 грн; ОСОБА_1 - 81813,97 грн; Василівна, ОСОБА_4 - 52896,46 грн.

Однак, усупереч наведеному, у грудні позивачам недонараховано, а фактично утримано з суддівської винагороди "8361,83 грн", що свідчить з проставлення знаку "-" перед цим числом у розрахунковому листі позивачів за грудень 2020 року.

Суд зауважує, що особливістю адміністративного судочинства, порівняно з іншими видами судочинства, є обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проте, у ході судового розгляду цієї справи відповідачем не доведена законність невиплати позивачам суддівської винагороди за грудень 2020 року у розмірі 8361,83 грн.

При цьому позиція відповідача, згідно якої невиплата позивачам суддівської винагороди за грудень 2020 року у повному обсязі, обумовлена відсутністю фінансування, не є правовою та не підкріплюється будь-яким нормативним актом.

З огляду на викладене, підлягають задоволенню заявлені позивачами у позові вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо не донарахування та не виплати суддівської винагороди позивачу у грудні 2020 року та зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди позивачам за грудень 2020 року у відповідності до частини другої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Вказана позиція суду у спірних відносинах узгоджується із позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду в аналогічних правовідносинах по справі №600/2413/21-а, постанова від 29 грудня 2021 року.

Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо виплати сум із компенсацією відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", оскільки вимоги у цій частині у позові жодним чином не обґрунтовані.

До того ж, суд звертає увагу і на те, що відповідно до статті 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків її виплати" відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Отже, законодавцем в даних правовідносинах чітко визначено, що лише після відмови роботодавця, наданої на звернення працівника, щодо виплати компенсації така може бути оскаржена ним в судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, позивачі до відповідача із заявою (вимогою) виплатити компенсацію згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків її виплати" не звертались, відповідно, відмову не отримували.

Таким чином, звернення позивачів до суду з указаною вище вимогою є передчасним, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач не довів суду законності невиплати позивачам суддівської винагороди за грудень 2020 року у розмірі 8361,83 грн. Водночас необґрунтованою та безпідставною є вимога позивача щодо виплати суддівської винагороди разом із компенсацією відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Тому, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання позивачів про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Правові норми, закріплені у частині 1 статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, що судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Висновки аналогічного характеру викладені у додатковій постанові Верховного Суду по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з вимогами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень, разом з тим, позивачем у позовній заяві не доведено наявність доказів, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

За таких обставин, а також враховуючи відсутність обґрунтованих сумнівів щодо невиконання відповідачем даного судового рішення, в разі набрання ним законної сили, суд не встановлює обов`язку для відповідача на подання звіту, а тому відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, суд не вирішує питання про його розподіл.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Територіального управління Державної судової адміністрації України Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Територіального управління судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо не донарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_1 у грудні 2020 року

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_1 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

4. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_2 у грудні 2020 року.

5. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_2 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

6. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_3 у грудні 2020 року.

7. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_3 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

8. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_4 у грудні 2020 року.

9. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_4 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

10. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області щодо недонарахування та невиплати суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_5 у грудні 2020 року.

11. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області провести нарахування та виплату суми невиплаченої суддівської винагороди судді Садгірського районного суду міста Чернівці ОСОБА_5 за грудень 2020 року у відповідності до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

12. У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 );

Позивач - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 );

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 );

Позивач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 );

Позивач - ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_5 );

Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (, вул. Хотинська, 3,м.Чернівці, 58007);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України (код ЄДРПОУ 2655795, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (, вул. Аксенина, буд. 2Е, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022).

Суддя В.О. Григораш