Справа № 711/7269/21
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7269/21
Номер провадження2-а/711/15/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Демчика Р.В.

при секретарі: Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Придніпровського районного суду м. Черкаси адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 , особі представника - адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни до Інспектора взводу 31 роти №3 БУПП в Черкаській області лейтенанта поліції Кушнір Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Інспектора взводу 31 роти №3 БУПП в Черкаській області лейтенанта поліції Кушнір Миколи Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову серія ГАБ №082189 від 21 жовтня 2021 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП та закрити адміністративне провадження.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області серія ГАБ №082189 від 21 жовтня 2021 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, за те, що 31.10.2021 року о 12 год. 47 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянській, 97 вона перебувала в громадському транспорті (в маршрутному автобусі №28) під час карантину без захисної маски.

Позивач стверджує, що постанови Кабінету Міністрів України не мають юридичної сили. Також зазначає, що основним та найвищим законом є Конституція України, згідно ст. 64 якої конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Також звертає увагу, що головний державний санітарний лікар України відповідно до положень Закону України № 4004-ХІІ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», у разі введення в Україні чи в окремих її місцевостях режиму надзвичайного стану вносить центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, обґрунтоване подання для прийняття рішення щодо звернення до Кабінету Міністрів України з пропозицією про встановлення карантину. Також зазначає, що правовою основою введення надзвичайного стану в Україні є Конституція України, Закон України «Про правовий режим надзвичайного стану» та указ Президента України про введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року провадження у справі відкрито. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

24.11.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву. Вважають, що постанову винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Вина позивача була встановлена під час розгляду адміністративної справ, у зв`язку із чим на неї було правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Тому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

06.12.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Крім того, 09.12.2021 представником позивача також подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області.

13.12.2021 на адресу суду від відповідача Кушнір М.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 23.02.2022 клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області.

В судове засідання сторони не з`явились. Причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши надані сторонами суду письмові заяви по суті позовних вимог та докази, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В цьому зв`язку суд враховує, що відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 31 жовтня 2021 року інспектором взводу № 1 роти №3 БУПП в Черкаській області лейтенантом поліції Кушнір Миколою Володимировичем відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 240777, відповідно до якого зазначено, що 31.10.2021 о 12 год.47хв. за в м. Черкаси по вул. Смілянська, 97 перебувала у громадському транспорті, а саме АТАМАН д.н.з. НОМЕР_1 , маршрут №28, під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив п.п.1 п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП (а.с.62).

На підставі вказаного протоколу, відібраних пояснень у свідків ОСОБА_3 (а.с. 63) та ОСОБА_4 (а.с. 64), відповідачем було винесена оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №082189, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП, а саме, за те, що 31.10.2021 о 12 год.47хв. за в м. Черкаси по вул. Смілянська, 97 перебувала у громадському транспорті, а саме АТАМАН д.н.з. НОМЕР_1 , маршрут №28, під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушила п.п.1 п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 (а.с.61).

Так, відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийнято Постанову КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно якої з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно до п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, в редакції чинній станом на 17.01.2021, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч.1 ст. 222 КУпАП, після цифр «44» словами і цифрами «частина друга статті 44-3». Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, згідно оскаржуваної постанови стало відповідне повідомлення на лінію «102» та виявлення посадовою особою підрозділу патрульної поліції у громадському транспорті позивача без засобів індивідуального захисту (а.с. 66).

Судом досліджено відеозаписи з відеофайлами з нагрудної відеокамери поліцейського, які надано відповідачем в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Даними відеозаписами підтверджено порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та дотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема ст.ст.268, 280,283-285 КУпАП.

В тому числі встановлено, що відповідачем дотримано вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явив на вимогу позивача службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, в тому числі зробити фотознімок посвідчення.

Твердження позивача, що відповідач діяв з перевищенням своїх службових повноважень, в тому числі в порушенням ст.ст.255, 258 КУпАП, склавши на неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП, суд вважає необґрунтованими.

Так, повноваження відповідача як працівника поліції здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення за вказаною статтею визначені ст.222 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст.258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Так згідно з вимогами ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Водночас, за змістом ч.5 цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що ст.255 КУпАП не визначає жодного іншого органу, до повноважень яких було б віднесено складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст.44-3 КУпАП, що, є очевидною прогалиною у законодавстві.

Крім того, позивач не зазначив, та жодним належним доказом не доведено, що сам факт складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення призвів до порушення прав та свобод позивача.

Щодо інших доводів позивача, щодо порушення порядку встановлення карантину, суд звертає увагу, що зазначені постанови Кабінету Міністрів України, в тому числі: від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», неконституційними не визнавалися, на момент складання оскаржуваної постанови були зареєстровані та оприлюднені відповідно до вимог чинного законодавства, були чинним і не скасовані.

Жодних конкретних доводів щодо обмеження конституційних прав позивача, які не можуть бути обмежені крім випадків, передбачених Конституцією України, позивачем не наведено.

В свою чергу, суд звертає увагу, що згідно ст. 3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави для закриття провадження в адміністративній справі відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача на її користь понесені нею витрати на професійну правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Враховуючи, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, то за таких обставин витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. 9, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 251, ст. 289, ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст. ст. 9, 72, 73, 74, 77, 229, 242, 243 -246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , особі представника - адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни до Інспектора взводу 31 роти №3 БУПП в Черкаській області лейтенанта поліції Кушнір Миколи Володимировича, Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Р. В. Демчик