Справа № 500/1166/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1166/22

22 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 січня 2022 року позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. Згідно цього розрахунку ОСОБА_1 має стаж, який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 34 роки 7 місяців і 15 днів. З урахуванням такого стажу, розмір щомісячного довічного грошового утримання має складати 78 % заробітної плати працюючого судді. Однак, із отриманого розрахунку трудового стажу позивача проведеного відповідачем йому призначено пенсію у розмірі 68 % заробітної плати працюючого судді.

Позивач вважає, що при обчисленні розміру стажу відповідачем не були враховані положення чинного законодавства, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 22.02.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 25 січня 2022 року № 64/0/15-21 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Заліщицького районного суду Тернопільської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі цього рішення наказом Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2022 року № 2-к позивач відрахований зі штату Заліщицького районного суду з 27 січня 2022 року.

28 січня 2022 року ОСОБА_1 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. До вказаної заяви було додано відповідні документи, серед яких розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 28 січня 2022 року №1/20/2022, виданий Заліщицьким районним судом Тернопільської області. Згідно цього розрахунку його стаж, який дає право на відставку та утримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 34 роки 7 місяців і 15 днів, із яких:

навчання на денній формі навчання у Львівському державному університеті у період з 25.08.1977 по 28.09 1982 - 2 роки 6 місяців 17 днів, що складає 1/2 періоду навчання;

стаж, який дає право на заняття посади судді - 02 роки;

виконання обов`язків судді Заліщицького районного народного суду в 1985-1986рр., 1988-1989рр. - 4 місяці;

народний суддя Заліщицького районного народного суду з 30.04 1992 по 03.07.2002 10 років 02 місяці 04 дні;

суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області з 04.07.2002 р по 27.01.2022 року - 19 років 06 місяців 24 дні.

З урахуванням такого стажу, розмір щомісячного довічного грошового утримання має складати 78 % заробітної плати працюючого судді.

Однак, із отриманого розрахунку трудового стажу позивача проведеного відповідачем йому було призначено пенсію у розмірі 68 % заробітної плати працюючого судді. Відповідачем при обчисленні розміру довічного грошового утримання не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: половину строку навчання в Львівському державному університеті (2 роки 6 місяців 17 днів); період стажу, який дає право на заняття посади судді (2роки).

Окремо суд зазначає, що працівники відповідача неправильно обрахували період стажу ОСОБА_1 , а саме навчання з 01.09.1977 року по 25.06.1982 року тоді як згідно запису №4 в його трудовій книжці він зарахований 25.08.1977 року студентом юридичного факультету денної форми навчання згідно наказу № 501 від 25.08.1977 року, і згідно запису №5 позивача відраховано з університету, у зв`язку із закінченням навчання 28.09.1982 року згідно наказу № 656 від 28.09.1982 року.

Не погодившись і з таким обчисленням розміру його стажу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На день звільнення позивача питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці були врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402Л/Ш.

Згідно з частиною 2, частиною 3 статті 142 Закону №1402-//Ш суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402Л/ІІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таке положення також було передбачено в пункті 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453Л/І, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, згідно якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-//І зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується за умови роботи на посаді судді не менше 10 років половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 02.04.2019 у справі № 607/8578/17, від 14.03.2019 у справі №490/7796/17, від 13.05.2020 у справі №242/1890/17.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд вважає, що ці вимоги законодавства при визначені тривалості трудового стажу позивача не були враховані. З повторною письмовою заявою про призначення грошового утримання в належному розмірі ОСОБА_1 не звертався, оскільки відповідач зобов`язаний був прийняти рішення на підставі поданої ним заяви від 28 січня 2022 року. Відтак, призначення грошового утримання у меншому розмірі є фактичною відмовою у призначенні грошового утримання у розмірі 78%.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції від 16.02.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання в Львівському державному університеті (2 роки 6 місяців 17 днів) та період стажу, який дає право на заняття посади судді (2 роки).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці з 28.01.2022 року з врахуванням стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання в Львівському державному університеті (2 роки 6 місяців 17 днів) і період стажу, який дає право на заняття посади судді (2 роки).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений ним судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 березня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Подлісна І.М.