Справа № 160/27624/21
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2022-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії відповідача - рішення про відмову комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за встановлені 20% втрати професійної працездатності на підставі поданих документів;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Копію ухвали суду від 10.01.2022 з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано відповідачем 17.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відомостями Укрпошти щодо перевірки статусу відстеження поштового відправлення, які містяться у матеріалах справи.
Таким чином, встановлений судом строк для подання відповідачем відзиву тривав до 01.02.2022.
Однак станом на 24.03.2022 відзиву та заяв з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило.
Згідно з ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття првадження у справі, своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій (посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 09.03.2016), проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій частині) № 132 від 30.05.2019 визначено:
- припинити контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключити зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 (Г-040633), який здав справи і обов`язки за посадою старшого стрільця 2-го відділення 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), та звільненого відповідно до пунтку 2 підпункту «б» частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я наказом комадира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2019 № 14 о/с без права носіння військової форми одягу 30.05.2019, та для взяття на військовий облік направити до Саксаганського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області;
- згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 № 200, виплатити: премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 по 30 травня 2020 року у розмірі 135 відсотків посадового окладу; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- вислуга років станом на 30.05.2019 становить: час служби в календарному обчисленні - 09 років 00 місяців 02 дні, час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 02 роки 04 місяці 04 дні.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 25 від 15.04.2019, гарнізонною медичною (військово-лікарською) комісією Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг за направленням командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснено медичний огляд ОСОБА_1 . У пункті 12 вказаного свідоцтва «Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва)» зазначено діагноз ОСОБА_1 , та вказано: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
У пункті 13 свідоцтва «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби» зазначено: на підставі статті: 47 «б», 55 «б», 52 «г» графи ІІ Розкладу хвороб і фізичних вад наказу МО від 14.08.2008 № 402 непридатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.
23.07.2019 Обласною МСЕК № 6 (м. Кривий Ріг) видано ОСОБА_1 довідку серія АГ № 0000552 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, відповідно до якої медико-соціальною експертною комісією встановлено 20 відсотків втрати професійної працездатності. У свідоцтві зазначено причину втрати професійної працездатності: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, дата встановлення страхового випадку: свідоцтво про хворобу № 25 від 15.04.2019; підстава: акт огляду МСЕК № 1307.
12.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою, у якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, до якої додав такі документи: довідку (для страхувальника) МСЕК серія АГ № 0000552 від 23.07.2019; копію свідоцтва про хворобу; копію паспорта; копію РНОКПП; копію витягу з наказу № 132 від 30.05.2019; копію військового квитка; копію довідки банку з реквізитами картки.
Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 документи щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який отримав захворювання, пов`язане з проходженням військової служи, було надіслано до Центрального територіального управління Національної гвардії України.
22.12.2021 представником позивача адвокатом Дорошем С.П. на його запит від 12.11.2021 було отримано відповідь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.11.2021 № 6/11/11-1621 з доданими до неї копією протоколу № 405/975 (затвердженого 07.10.2020) засідання комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014 стосовно ОСОБА_1 .
У протоколі № 400/975, затвердженому 07.10.2020 командувачем Національної гвардії України генералом-полковником М. Баланом, зазначено, що комісія дійшла висновку про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що надіслані документи не підтверджують факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби.
Не погоджуючись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з частковою втратою працездатності, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Згідно з пунктом 2 статті 16-2 зазначеного Закону, одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
У свою чергу механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі Порядок №975).
Відповідно до п.7 Порядку, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Згідно з абзацом четвертим пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відмовляючи у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з частковою втратою працездатності, відповідачем зазначено, що надіслані документи не підтверджують факт втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби.
Зі свідоцтва про хворобу № 25 від 15.04.2019, виданого гарнізонною медичною (військово-лікарською) комісією Державної лікарні МВС України в місті Кривий Ріг, судом встановлено, що захворювання позивача, пов`язане з проходженням військової служби. Свідоцтво містить наступне формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
У пункті 5 довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії АГ № 000552 від 23.07.2019 зазначено причину втрати працездатності: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час (частина 9 статті 1 Закону).
Частиною 4 статті 2 вказаного Закону передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
За змістом статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п. 2 Порядку № 975, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та указами Президента України.
Згідно з ч. 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно з пунктом 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
- д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Форма №158/о заповнюється щодо хворих, які підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню у разі втрати ними працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, що сталися при виконанні службових обов`язків (пункт 2 вказаної Інструкції).
У формі № 158/о зазначається кожний хворий, який звернувся до МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності в результаті поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, що настала внаслідок виконання службових обов`язків. Форма № 158/о складається з двох частин: одна видається страхувальнику, друга видається застрахованій особі (пункт 4 вказаної Інструкції).
Частина довідки, що видається страхувальнику: у пункті 1 зазначається місцезнаходження МСЕК; у пункті 2 зазначається профіль МСЕК, що оглядала застраховану особу; у пункті 3 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові застрахованої особи; у пункті 4 зазначається словами ступінь втрати професійної працездатності у відсотках; у пункті 5 зазначається, у зв`язку з чим встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках (трудове каліцтво, травма); у пункті 6 зазначається дата встановлення страхового випадку; у пункті 7 зазначається номер акта огляду МСЕК; у пункті 8 зазначається дата огляду застрахованої особи МСЕК (пункт 5 вказаної Інструкції).
Частина довідки, що видається застрахованій особі: у пункті 1 зазначається місцезнаходження МСЕК, що оглядала застраховану особу; у пункті 2 зазначається профіль МСЕК; у пункті 3 зазначаються її прізвище, ім`я, по батькові; у пункті 4 зазначається дата огляду МСЕК; у пункті 5 зазначається словами ступінь втрати професійної працездатності у відсотках; у пункті 6 зазначається номер акта огляду на МСЕК; у пункті 7 зазначається дата огляду МСЕК (пункт 6 вказаної Інструкції).
Кожна частина форми № 158/о засвідчується підписом голови та печаткою МСЕК (пункт 7 вказаної Інструкції).
Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що у разі встановлення військовослужбовцю втрати працездатності без установлення інвалідності останній набуває право на виплату одноразової грошової допомоги, яка виплачується залежно від встановленого ступеня втрати працездатності.
Відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідач зазначив, що наданими заявником документами не підтверджено, що його захворювання отримано саме під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, проте суд не погоджується з таким твердженням відповідача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності без встановлення інвалідності подав до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідну заяву, до якої додано повний перелік документів, визначений у пункті 11 Порядку №975.
До заяви були подані Свідоцтво про хворобу № 25 від 15.04.2019, Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії АГ № 000552 від 23.07.2019.
У пункті 12 свідоцтва про хворобу № 25 від 15.04.2019 «Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва)» зазначено: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
У пункті 5 довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії АГ № 000552 від 23.07.2019 зазначено причину втрати працездатності: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина перша, друга статті 2 Закону № 2232-XII).
Виконання обов`язків військової служби здійснюється під час проходження військової служби. Тобто, визначення «під час проходження військової служби» є більш широким та включає в себе і час виконання обов`язків військової служби. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.04.2019 у справі №803/1093/16 та від 26.06.2018 у справі №750/5074/17.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, суд зазначає про неправомірність висновків відповідача щодо непідтвердження наданими позивачем документами обставин отримання останнім захворювання, та за його наслідками часткової втрати працездатності під час виконання ним обов`язків військової служби.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що під час проходження військової служби та під час отримання захворювання позивач не виконував покладені на нього обов`язки військової служби.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Національної гвардії України викладене у протоколі № 405/975, затвердженому 07.10.2020, щодо виплати одноразової грошової допомоги у раз загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті такої допомоги за встановлені 20% втрати професійної працездатності, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, на підставі поданих документів підлягають задоволенню.
Як наслідок, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою працездатності на підставі поданої заяви та документів від 12.08.2020.
При ухваленні рішення суд не розраховує суму одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки відповідні повноваження покладені на Головне управління Національної гвардії України, суд лише визначає право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
Станом на день прийняття рішення, призначення допомоги не відбулось, а тому вимога щодо виплати конкретної суми є передчасною та не підлягає задоволенню.
З урахуванням наведеного, виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи клопотання позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 5000,00 грн суд зазначає наступне.
Згідно з частинами 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн до позовної заяви додано: копію договору №063/1208/20 від 12.08.2020, копію додаткової угоди №1 від 12.08.2021, копію додаткової угоди №2 від 12.11.2021, копію прибуткового касового ордеру №063/1208/20 від 12.11.2021 про сплату позивачем 5000,00 грн на підставі додаткової угоди №2 від 12.11.2021, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2768 від 18.01.2007, копію ордеру серії АЕ №1057783 від 25.02.2021.
З копії додаткової угоди №2 від 12.11.2021 судом встановлено, що на виконання п. 1.4.3, 1.4.4 договору сторони дійшли згоди про умови та порядок оплати гонорару адвоката за правничу допомогу, пов`язану із захистом законних прав та інтересів ОСОБА_1 у справі, що стосується неповного розрахунку військовою частиною НОМЕР_3 при звільненні ОСОБА_1 з військової служби, а саме юридичний супровід розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом позовної заяви про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності, зобов`язання нарахувати та виплатити вказану допомогу. Перелік послуг, які надаються відповідно до цієї угоди, містить зокрема збір доказів, у тому числі шляхом підготовки та надсилання на адресу командування військової частини НОМЕР_3 адвокатського запиту.
Оскільки позивачем не надано доказів понесення ним витрат на правничу допомогу саме у зв`язку з розглядом даної справи за його позовом до Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, який пред`явлено у зв`язку з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, підстави для розподілу зазначених судових витрат відсутні.
Розподіл судових витрат зі сплати судового бору за подання позову до суду відповідно до вимог ст. 139 КАС України за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Національної гвардії України, викладене у протоколі № 405/975, затвердженому 07.10.2020 командувачем Національної гвардії України генералом-полковником ОСОБА_2 , про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги за встановлені 20% втрати професійної працездатності на підставі поданих документів.
Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з частковою втратою працездатності на підставі поданої заяви та документів від 12.08.2020 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління Національної гвардії України, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9-А, .

Повний текст рішення складено 24.03.2022.

Суддя В.В. Рянська