Справа № 500/9293/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9293/21

16 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника позивача Гураль Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Кавецької Оксани Борисівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Кавецької Оксани Борисівни (далі - Державний реєстратор, відповідач), в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №61431503 від 08.11.2021;

зобов`язати Державного реєстратора закрити розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу на житловий будинок під літерою "А" загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., гараж під літерою "Б", вбиральня під літерою "Г", мощення під літерою "І", за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та провести державну реєстрацію припинення речових прав ї їх обтяжень на цей об`єкт, в зв`язку з його знищенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з актом обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019, комісією в складі директора та техніка ТОВ "Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області", начальника управління містобудування архітектури та кадастру, власниці нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житловий будинок під літерою "А" загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 46,4кв.м., гараж під літерою "Б", вбиральня під літерою "Г", мощення під літерою "І" - знесені. На підставі вказаного акту ОСОБА_1 звернулась до Державного реєстратора із заявою від 22.10.2021 в якій просила, у зв`язку із знищенням вищеописаного об`єкта нерухомого майна, закрити відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, скасувати реєстраційний номер цього об`єкта та провести державну реєстрацію припинення речових прав ї їх обтяжень. Рішенням №61431503 від 08.11.2021 позивачу відмовлено у проведенні вищезазначеної реєстраційної дії, у зв`язку з встановленням зареєстрованих обтяжень речових прав на вказане нерухоме майно. Позивач, посилаючись на ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п.75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1127 від 25.12.2015, не погоджується із вказаним рішенням Державного реєстратора.

На думку позивача, спірне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень прийняте з порушенням вимог чинного в Україні законодавства та порушує його право на об`єктивні, достовірні та повні відомості про зареєстровані за ним речові права на нерухоме майно, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 30.12.2021 Державним реєстратором подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 08.11.2021 під час розгляду заяви сформовано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Відповідно до даної інформації - 12.11.2019 в Спеціальному розділі Державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника №60572241 зареєстровано обтяження №34114151 на все нерухоме майно; особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), обтяжувач - Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 08.11.2021, керуючись п.18, 24 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1127 від 25.12.2015, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації на підставі п.6 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. При прийнятті рішення було враховано ч.4 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою визначено обставини, при яких відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується. Водночас, заява про припинення права власності у зв`язку зі знищенням об`єкта нерухомого майна і подані позивачем документи не є підставою для припинення обтяжень речових прав.

За таких обставин, відповідач вважає, що рішення Державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №61431503 від 08.11.2021 прийнято в межах наданих повноважень та з урахуванням чинного законодавства України, у зв`язку з цим підстави для його скасування відсутні.

Щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, у відповіді на відзив від 10.01.2022, представник позивача зазначив, що державна реєстрація припинення речових прав, обтяжень речових прав є визначений імперативно наслідок закриття відповідного розділу Державного реєстру прав. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не ставить в залежність припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в разі його знищення від наявності на такий об`єкт обтяження, а навпаки передбачає скасування такого обтяження внаслідок припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в разі його знищення, так як неможливо обтяжити те, чого не існує.

Ухвалою суду від 21.02.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), залучено до участі в справі Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

У поясненнях, поданих 16.03.2022, Головне управління ДПС у Тернопільській області заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до рішень Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/3558/21 та у справі №500/1559/19 з позивача стягнуто податковий борг у сумі 1166292,58 грн. та у сумі 24448163,35 грн. відповідно. Для забезпечення виконання рішень суду Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулось до державної виконавчої служби, якою накладено обтяження на нерухоме майно за адресою : АДРЕСА_1 , що є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові та відповіді на відзив, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача просили розгляд справи здійснювати без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що за позивачем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), прізвище якої змінено з " ОСОБА_3 " на підставі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 16.01.2020 (а.с.8), зареєстровано об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, що складається із житлового будинку загальною площею 77 кв.м., житлова площа 46,4 кв.м., (літера А), гаражу (літера Б), вбиральні (літера Г), мощення (літера І) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.9-15). Відповідно до даної інформації - 12.11.2019 в Спеціальному розділі Державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника №60572241 зареєстровано обтяження №34114151 на все нерухоме майно; особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), обтяжувач - Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Згідно з актом обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019, комісією в складі директора ТОВ "Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області" Тихого Т.Р., техніка ТОВ "Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області" Горбаня О.В., начальника управління містобудування архітектури та кадастру - головного архітектора міста Бесаги В.Й. та власниці нерухомості ОСОБА_2 встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., гараж під літерою "Б", вбиральня під літерою "Г", мощення під літерою "І" - знесені (а.с.16).

Позивач звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме Тернопільської міської ради із заявою, в якій, у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна, просив закрити відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, скасувати реєстраційний номер цього об`єкта, провести державну реєстрацію припинення речових прав, обтяжень речових прав (а.с.17). Справжність підпису на заяві 22.10.2021 засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., зареєстровано в реєстрі за №7562. До заяви додано нотаріально посвідчену копію акту обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019.

Державний реєстратор, розглянувши вказану заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 04.11.2021, встановив наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.18, 24 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №1127 від 25.12.2015, 08.11.2021 Державним реєстратором прийнято рішення №61431503 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.18).

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктами 1, 2 та 5 ч.3 ст.10 Закону № 1952-ІV визначено, що державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна (ч.2 ст.13 Закону № 1952-ІV).

Згідно з ч.3 ст.13 Закону № 1952-ІV розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, що містять відомості про:

1) нерухоме майно та його ціну (вартість) (у тому числі ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва - для об`єктів нерухомого майна, яким присвоєно ідентифікатор до реєстрації відповідного речового права);

2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права;

3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, а також ціну (вартість) таких речових прав чи розмір плати за користування чужим нерухомим майном;

4) обтяження речових прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень.

Пунктом 1 ч.1 ст.14 Закону № 1952-ІV визначено, що розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі знищення об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону № 1952-ІV у разі знищення об`єкта нерухомого майна або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.

Розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, про що державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Згідно із п. 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 75 Порядку №1127 передбачено, що для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:

1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат";

2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням).

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем чітко встановлено процедуру розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, яка включає в себе перевірку документів на предмет відповідності таких вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявності підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

У ч.2 ст.24 Закону №1952-IV зазначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

При цьому, підстави для відмови у державній реєстрації прав чітко врегульовані ч.1 ст.24 Закону №1952-IV, а саме:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;

13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

У спірних правовідносинах Державний реєстратор відмовив позивачу у проведенні державної реєстрації прав з посиланням на п.6 ч.1 ст.24 Закону №1952-VI.

Така відмова обумовлена тим, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, що сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.

За позицією позивача, державна реєстрація припинення речових прав, обтяжень речових прав є визначений імперативно наслідок закриття відповідного розділу Державного реєстру прав у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна.

Позивач стверджує, що Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не ставить в залежність припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в разі його знищення від наявності на такий об`єкт обтяження.

Проте суд вважає такі висновки помилковими, оскільки за приписами ч.2 ст.14 Закону №1952-VI у разі знищення об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав закривається державним реєстратором одночасно із проведенням державної реєстрації припинення речових прав, обтяжень речових прав, тоді як диспозиція п.6 ч.1 ст.24 цього ж Закону прямо вказує на те, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного рішення, суд також враховує, що відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1952-VI відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі:

1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав за особою, щодо якої або щодо майна якої наявні обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав;

3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону;

4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно (крім іпотеки);

5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава;

6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину;

7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем;

8) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору - у разі якщо обтяженням є вимога нотаріального посвідчення договору, встановлена власником майна.

Таким чином, знищення об`єкта нерухомого майна не є обставинами за яких відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у п.6 ч.1 ст.24 Закону №1952-VI, не застосовується.

Водночас заява, в якій, у зв`язку із знищенням об`єкта нерухомого майна, позивач просив закрити відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, скасувати реєстраційний номер цього об`єкта, провести державну реєстрацію припинення речових прав, обтяжень речових прав, а також поданий ним акт обстеження житлового будинку та господарських споруд у зв`язку із знесенням та виключенням їх з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2019, не є підставою для припинення обтяжень речових прав.

Разом з тим, суд не спростовує того факту, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 77,0 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., гараж під літерою "Б", вбиральня під літерою "Г", мощення під літерою "І" - є знесені.

Однак судом не встановлено, факту звернення позивача до державного виконавця про зняття виконавцем арешту з частини майна боржника в порядку ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" та наявністю письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що спірне рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №61431503 від 08.11.2021, є таким, що прийняте Державним реєстратором в межах повноважень, в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством, з дотриманням принципів пропорційності та законності у відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання протиправним та скасування останнього, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Судом також враховується п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Кавецької Оксани Борисівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 березня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Кавецька Оксана Борисівна (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ/РНОКПП );

третя особа:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.