Справа № 500/9701/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9701/21

17 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 28.12.2021 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Більче-Золотецької сільської ради Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області (далі - відповідач), в якій позивачка просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Більче-Золотецької сільської ради Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області від 24.09.2021 №476 «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га, яка сходить до Більче-Золотецької об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства» (далі - рішення №476);

- зобов`язати Більче-Золотецьку сільську раду Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Більче-Золотецької сільської ради Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області (в межах території Шершенівської сільської ради);

- встановити судовий контроль за виконанням рішенням суду /а.с.1-10/.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка покликалася на те, що приймаючи рішення №476 відповідач діяв всупереч норм ч.7 ст.118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), якою встановлено вичерпний перелік підстав у для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Наголошувала на тому, що раніше, 17.02.2021, позивачка зверталася на адресу відповідача із клопотанням аналогічного змісту. Рішенням відповідача від 04.03.2021 №276 позивачці відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Така відмова оскаржувалась позивачкою до суду. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 №500/3423/21 рішення відповідача від 04.03.2021 №276 визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 17.02.2021.

Вважає, що виконання всіх умов, які передбачені земельним законодавством для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є підставою для ухвалення судового рішення про зобов`язання відповідача надати позивачці дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Більче-Золотецької сільської ради Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області (в межах території Шершенівської сільської ради).

Ухвалою суду від 29.12.2021 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із тим, що копії документів, які приєднані до позовної заяви не засвідчені належним чином /а.с.32,33/.

10.01.2022 позивачкою усунуто недоліки у порядку та в спосіб, що передбачені ухвалою суду від 29.12.2021 /а.с.35-62/.

Ухвалою суду від 11.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи /а.с.63,64/.

10.02.2022 відповідачем подано заперечення проти позову разом із письмовими доказами /а.с.68-79/. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що на вказані земельній ділянці розташовані залишки будівлі вівчарника, який включений до переліку вартості активів і пасивів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб", що підтверджується протоколом реорганізованого КСП "Хлібороб". Пояснює, що будівля вівчарника була визначена в якості майнових паїв колишніх членів КСП "Хлібороб", які є їхніми власниками. Тому, відповідно до ст.377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.120 ЗК України, на думку позивача, власники майнових паїв, є власниками земельної ділянки під приміщенням вівчарника.

Обставини встановлені судом.

17.02.2021 ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області подала заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га /а.с.11-18/.

Більче-Золотецька сільська рада Чортківського району Тернопільської області за результатами розгляду заяви позивачки прийняла рішення від 04.03.2021 №276 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 », яким відмовила позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок комунальної власності на території Більче-Золотецької сільської ради (за межами населеного пункту с. Шершинівка) далі - рішення №276) /а.с.19/.

Як вбачається із рішення №276 правовими підставами для відмови відповідачем зазначено розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками», Закон України «Про оренду землі», рішення Більче-Золотецької сільської ради від 24.07.2018 №808 «Про визначення пріоритетності надання земельних ділянок», рішення сесії Більче-Золотецької сільської ради від 20.12.2019 №1268 «Про включення земельної ділянки для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації», Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Не погодившись із рішення №276 позивачка оскаржила його до Тернопільського окружного адміністративного суду (далі - ТОАС).

Рішенням ТОАС суду 16.08.2021 у справі №500/3423/21 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення №276. Зобов`язано Більче-Золотецьку сільську раду Чортківського району повторно розглянути заяву позивачки від 17.02.2021 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні /а.с.20-25/.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд дійшов висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, і у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування повинен належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Рішенням Більче-Золотецької сільської ради від 24.09.2021 №476 «Про відмову в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,000 га, яка входить до Більче-Золотецької об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства» позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої, згідно з графічним матеріалом місця розташування, в межах населеного пункту на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в с.Шершенівка Тернопільської обл., у зв`язку із тим що на даному масиві знаходяться залишки будівлі вівчарника вартістю 40000 грн, яка згідно протоколу загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" від 25.04.2001, була включена до переліку вартості активів і пасивів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, та була затверджена до розміру майнових паїв колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб", які є їхніми власниками /а.с.26/.

Не погоджуючись із таким рішенням позивачка звернулась із даним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин.

Cпір, який виник між сторонами стосується порядку на дання громадянам дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га.

Особливістю спірних правовідносин є наявність судового рішення, яким відповідач зобов`язувався розглянути заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Норми права, що застосовуються судом під час вирішення спору.

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частина перша статті 116 ЗК України, передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається із п."б" ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Частина перша статті 122 ЗК України, передбачає, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частина шоста статті 118 ЗК України, визначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина сьома статті 118 ЗК України, вказує, що Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради - сесії.

Частиною четвертою статті 42 Закону №280/97-ВР, передбачено, що сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету.

Частина п`ята статті 46 Закону №280/97-ВР, передбачає, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

За змістом ст.47 Закону №280/97-ВР, постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією.

До складу постійних комісій не можуть бути обрані сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова районної у місті (у разі її створення), районної, обласної ради, їх заступники.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Постійні комісії попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань.

Постійні комісії за дорученням ради, голови, відповідно заступника голови районної у місті, районної ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради або за власною ініціативою вивчають діяльність підзвітних і підконтрольних раді та виконавчому комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради органів, а також з питань, віднесених до відання ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ та організацій, їх філіалів і відділень незалежно від форм власності та їх посадових осіб, подають за результатами перевірки рекомендації на розгляд їх керівників, а в необхідних випадках - на розгляд ради або виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради; здійснюють контроль за виконанням рішень ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

Постійні комісії у питаннях, які належать до їх відання, та в порядку, визначеному законом, мають право отримувати від керівників органів, підприємств, установ, організацій та їх філіалів і відділень необхідні матеріали і документи.

Організація роботи постійної комісії ради покладається на голову комісії. Голова комісії скликає і веде засідання комісії, дає доручення членам комісії, представляє комісію у відносинах з іншими органами, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами, організує роботу по реалізації висновків і рекомендацій комісії. У разі відсутності голови комісії або неможливості ним виконувати свої повноваження з інших причин його функції здійснює заступник голови комісії або секретар комісії.

Засідання постійної комісії скликається в міру необхідності і є правомочним, якщо в ньому бере участь не менш як половина від загального складу комісії.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.

Постійна комісія для вивчення питань, розробки проектів рішень ради може створювати підготовчі комісії і робочі групи з залученням представників громадськості, вчених і спеціалістів. Питання, які належать до відання кількох постійних комісій, можуть за ініціативою комісій, а також за дорученням ради, її голови, відповідно заступника голови районної у місті, районної ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради розглядатися постійними комісіями спільно. Висновки і рекомендації, прийняті постійними комісіями на їх спільних засіданнях, підписуються головами відповідних постійних комісій.

Депутати працюють у постійних комісіях на громадських засадах. За рішенням обласних рад голови постійних комісій з питань бюджету можуть працювати в раді на постійній основі.

Постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею.

Згідно із приписами ст.59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Мотиви, яких дійшов суд під час ухвалення судового рішення.

Під час вирішення спору по суті важливим є те, що відповідач повторно розглядав заяву позивачки, після скасування попереднього рішення в судовому порядку.

Тому, весь спектр дій (рішень) відповідача у даній справі повинен аналізуватись з урахуванням двох факторів: 1) правової оцінки обставин, що надані рішенням ТОАС від 16.08.2021 у справі №500/3423/21; 2) відповідності критеріям, що передбачені ч.2 ст.2 КАС України.

Отож, розгляд клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності відповідної територіальної громади належить до виключних повноважень відповідача.

Розгляд такого питання здійснюється на пленарних засіданням сільської ради протягом одного місяця з дня надходження відповідного клопотання.

Сесія сільської ради з питань відведення земельних ділянок скликається не рідше одного разу на місяць.

Постійні комісії сільської ради є дорадчим органом, який за результатами розгляду ввірених їм питань готують висновки та рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії.

Попри це, остаточне рішення за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймається саме на пленарних засіданнях міської ради.

Оскільки постійні комісії є органом відповідної ради (суб`єкта владних повноважень), то під час прийняття рішень та вчинення дій вони зобов`язані слідувати критеріям, що передбачені ч.2 ст.2 КАС України. Тому, що такі критерії адресовані не стільки суду, скільки суб`єктам владних повноважень (особам, що від них діють) для того, щоб вони мали правові орієнтири під час вчинення дій (прийняття рішень) стосовно осіб приватного права (фізичних осіб, юридичних осіб).

Разом з тим, постійні комісії попередньо розглядають і вивчають питання, які виносяться на розгляд ради, для мають право отримувати необхідні документи від керівників органів підприємств, установи, організацій та їх філіалів і відділень, можуть готувати проекти рішень ради, які в подальшому виносяться на сесію (ч.ч.4,7,12 ст.47 Закону №280/97-ВР).

Попри широкі повноваження і необхідність дотримуватись критеріїв відповідності рішень (дії) суб`єктів владних повноважень, вчиненні дії та/або прийняті рішення постійною комісією носять рекомендаційний (дорадчий) характер та не спричиняють виникнення у особи приватного права прав та обов`язків. Остаточне рішення завжди належить органу місцевого самоврядування.

Орган місцевого самоврядування (в даному випадку міська рада), є суб`єктом владних повноважень, який приймає акти (нормативні або ненормативні) у формі рішень (ч.1 ст.59 Закону №280/97-ВР).

Приймаючи такі рішення міська рада також повинна слідувати критеріям відповідності, які передбачені ч.2 ст.2 КАС України.

На практиці, це означає наступне.

Якщо особа звернулась із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, то обов`язком органу місцевого самоврядування є прийняття за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, важливо розуміти, що частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми свідчить, що земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція щодо застосуванням норм права викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №440/1949/19.

В якості підстави для відмови позивачці у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач зазначив, що на бажаній земельній ділянці знаходять залишки будівлі вівчарника, яка відповідно до протоколу загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" від 25.04.2001 була включена до вартості активів і пасивів сільськогосподарського підприємства, та була затверджена до розміру пайових майнових паїв, колишніх членів КПС "Хлібороб", які є їхніми власникам.

Покликаючись на ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України відповідач резюмує, що власники майнових паїв є власниками земельної ділянки під приміщенням вівчарника.

Крім того, відповідач посилається рекомендації постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин будівництва, архітектури, природних ресурсів, екології та техногенної безпеки сільської ради.

Надаючи правову оцінку підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з такого.

Частина сьома статті 118 ЗК України, передбачає вичерпний перелік підстав, за яких суб`єкт владних повноважень може відмовити у прийнятті рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Правова позиція суду з цього приводу викладена вище.

Вказані відповідачем підстави для відмови не відповідають підставам, що передбачені ч.7 ст.118 ЗК України.

При цьому, така невідповідність, є, як юридичною (не відповідність посилань у правовому акті на норми права), так і фактичною (обставини на підставі яких прийнято правовий акт).

Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу наступне.

Стаття 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 №2114-ХІІ, передбачає, що до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Стаття 120 ЗК України регламентує питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття прав власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.

Стаття 377 ЦК України регламентує питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.

Тобто, наведені диспозиції статей не визначають, що власник паю, яким в натурі є майнове право на частину будівлі, споруди, що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, автоматично здобуває право власності на земельну ділянку, яка кореспондує частці власника паю, у частці майнового права на будівлю (споруду).

Тому доводи відповідача стосовно такого тлумачення норм права є хибним.

Отже, під час прийняття рішення про надання дозволу (відмову у наданні дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виходячи із приписів ч.ч.6,7 ст.118 ЗК України, відповідач повинен:

1) перевірити подане особою клопотання на відповідність формі та змісту;

2) перевірити наявність документів, які обов`язково додаються до клопотання;

3) перевірити відповідність (невідповідність) місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів

4) перевірити відповідність (невідповідність) розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації;

5) перевірити відповідність (невідповідність) розташування об`єкта вимогам схем землеустрою;

6) перевірити відповідність (невідповідність) розташування об`єкта вимогам техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;

7) перевірити відповідність (невідповідність) розташування об`єкта вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Інші питання на даній стадії не вирішуються.

Таким чином, під час прийняття рішення №476 відповідач діяв з порушенням критеріїв, що передбачені ч.2 ст.2 КАС України, з порушеннями приписів ч.ч.6,7 ст.118 ЗК України.

Крім того, відповідачем під час повторного розгляду заяви позивачки не враховано рішення ТОАС від 16.08.2021 у справі №500/3423/21, в якому суд наголосив на тому, що відповідач повинен виходити з того, що ч.7 ст.118 ЗК України, передбачено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою і винятків з цього правила законодавством не передбачено.

Висновки за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із п.2 ч.2 ст.245, ч.3 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд вважає рішення №476 прийнято відповідачем всупереч вимогам ч.7 ст.118 ЗК України. Як неодноразово наголошувалось судом, вказана диспозиція частини статті містить виключний перелік підстав, які можуть бути підставами для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган місцевого самоврядування повинен їх розуміти буквально. Розширенню такі підстави не підлягають.

Також, виключним є перелік питань, які повинен з`ясувати орган місцевого самоврядування під час прийняття правового акту. Такий перелік випливає із приписів ч.ч.6.7 ст.118 ЗК України.

Інші питання на стадії надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не вирішуються, зокрема передання земельної ділянки у власність.

Порушення наведеного свідчить, що під час прийняття рішення відповідач діяв всупереч приписів земельного законодавства (п.1 ч.2 ст.2 КАС України). Це свідчить про порушення критерію законності.

Важливим для суду є те, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення не врахував правових позицій, які викладені в рішенні рішенням ТОАС від 16.08.2021 у справі №500/3423/21.

Це свідчить про те, що незважаючи на наявність судового рішення, в якому вказувалось на порядок прийняття актів такого роду відповідач продовжив приймати протиправні рішення.

Закон зобов`язує суд захисти права особи ефективно. Ефективність полягає в тому, що якщо особа діє відповідно до закону, то вона повинна досягати того результату, який її гарантує норма права. Разом з тим, досягнення такого результату особою не може ставитись під сумнів у зв`язку із невиконанням суб`єктом владних повноважень покладених на нього обов`язків.

Суд уважає, що позивачка протягом більш як року часу шукала захист своїх прав в суді. Діяла згідно із законом. Виконала всі вимоги, як того вимагали приписи ч.6 ст.118 ЗК України. Проте кожен раз не досягала того результату, який їй гарантований законодавцем у ч.7 ст.118 ЗК України.

Протиправні дії органу місцевого самоврядування не можуть знаходитись над законом, а права особи не можуть залежати від поведінки суб`єкта, який порушує закон. Тому, позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Що стосується встановлення судового контролю. На даному етапі суд не вбачає підстав для цього. Суд враховує поведінку відповідача, який виконав попереднє судове рішення вчасно, хоча й прийняв протиправне рішення.

Позивач не надав суду достеменних відомостей, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення. Попередня поведінка позивача свідчить про те, що останній виконує рішення суду належним чином.

Тому, суд відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення.

Вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до ст.ст.132, 139 КАС України, в користь позивачки за рахунок асигнувань Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 908 грн, як результат задоволення позовної вимоги немайного характеру.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 12, 132, 139, 241-246, 255, 262, 294, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позово задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Більче-Золотецької сільської ради Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області від 24.09.2021 №476 «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га, яка сходить до Більче-Золотецької об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства»;

Зобов`язати Більче-Золотецьку сільську раду Чортківського району Тернопільської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Більче-Золотецької сільської ради Чортківського (Борщівського) району Тернопільської області (в межах території Шершенівської сільської ради).

Стягнути в користь ОСОБА_1 з асигнувань Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17.03.2022, з урахуванням перебування головуючої судді у відпустці.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: - Більче-Золотецька сільська рада Чортківського району Тернопільської області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Махнівка, 101,с. Більче-Золоте,Чортківський район, Тернопільська область,48733 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04395277).

Головуючий суддя Мірінович У.А.