Справа № 340/10577/21
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/10577/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

представника позивача: Шаталова А.Ф.

представника відповідача: Цоток І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «СГ Надія Нова» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.07.2021 року №2, щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 359100 грн., з яких 239400 грн. основного платежу та 119700 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що уповноваженими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «СГ Надія Нова» () за результатами якої складено акт № 2141/11-28-07-02/03756690 від 01.07.2021. На підставі даного акту, відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірними, а тому підлягають скасуванню у повному обсязі.

22 грудня 2021 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.157).

12 січня 2022 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні (а.с.190).

11.01.2022 (вх.№1108) представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню (а.с.161-167).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши думку сторін, розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу №683-п від 11 червня 2021 року та направлень виданих головним управлінням ДПС у Кіровоградській області від 16.06.2021 №1160,1161, відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «СГ Надія Нова» за період діяльності грудень 2019 року з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «Маслодар 2019» () за грудень 2019 року показників декларацій з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено акт № 2141/11-28-07-02/03756690 від 01.07.2021 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства «СГ Надія Нова» ()» (а.с.31-65).

Відповідно до висновків викладених в акті № 2141/11-28-07-02/03756690 від 01.07.2021, перевіркою встановлено порушення приватним акціонерним товариством «СГ Надія Нова» п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2019 року на загальну суму 239400,00 грн.

На підстав акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 2 від 23.07.2021, яким приватному акціонерному товариству «СГ Надія Нова» було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 359100 грн., в тому числі 239400 грн. основного платежу та 119700 грн. штрафних санкцій (а.с. 79-80).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, ПрАТ «СГ Надія Нова» 09.08.2021 оскаржило його в адміністративному порядку, на підставі п.56.2 ст.56 ПК України до ДПС України (а.с. 81-92).

Рішенням ДПС України від 23.11.2021 №26423/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги ПрАТ «СГ Нова», скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с.93-97).

Щодо доводів позивача про те, що скарга, в зв`язку з пропущенням строків її розгляду, вважається повністю задоволеною на підставі п.56.9 ст.56 ПК України, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасованим суд зазначає наступне.

29.05.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)», відповідно до якого тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року.

Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

Таким, чином Рішення ДПС України від 23.11.2021 №26423/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги ПрАТ «СГ Нова» прийнято в межах строків визначених чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Податок на додану вартість належать до загальнодержавних податків (підпункт 9.1.1 та 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Під витратами, відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1статті 14 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (стаття 2 Закону).

Згідно з пунктом 2 статті 3 Закону фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є обов`язковими видом обліку, який ведеться підприємством.

Відповідно до статті 8 Закону відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено також підпунктом 1.2 пункту 1 та підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення).

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксуються та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи. Від імені яких складений документи, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Крім того, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судом встановлено, що перевіркою ПрАТ «СГ Надія Нова» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах ТОВ «Маслодар 2019» за грудень 2019 року показників декларацій з податку на додану вартість за грудень 2019 року, відповідачем зроблено висновок, що господарські операції між ПрАТ «СГ Надія Нова» та контрагентом постачальником ТОВ «Маслодар 2019» не відбулися у дійсності, а отже позивачем при формуванні показників податкового кредиту допущено порушення вимог п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту з ПДВ в розмірі 239400,00 грн.

Перевіряючи правомірність формування податкового кредиту ПДВ по вищезазначеним господарським операціям, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За правилами частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи судом встановлено, що видами діяльності ПрАТ «СГ Надія Нова» являються: вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів бульбоплодів, КВЕД 01.13; розведення великої рогатої худоби молочних порід, КВЕД 01.41; допоміжна діяльність у рослинництві, КВЕД 01.61; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, КВЕД 01.61; виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, КВЕД 10.61; розведення свиней, КВЕД 01.46; виробництво олії та тваринних жирів, КВЕД 01.41; вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основна), КВЕД 01.11 (а.с.34-35).

Як вбачається з акту, перевіркою встановлено документальне оформлення ПрАТ «СГ Надія Нова» господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Маслодар 2019» з придбання насіння соняшника 2019 на загальну суму 1436400,00 грн., в тому числі ПДВ 239400,00 грн.

Під час перевірки, зокрема, досліджувались: договір купівлі-продажу №05/12-19 від 02.12.2019, укладеного між ПрАТ «СГ Надія Нова» та ТОВ «Маслодар 2019»; податкову накладну від 30.12.2019 №7, на підставі якої до складу податкового кредиту з ПДВ у грудні 2019 року позивачем віднесено суму ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «Маслодар 2019»; видаткову накладну, яка за змістом відповідає формі податкової накладної; договір на переробку давальницької сировини ; оборотно-сальдові відомості по рах.631.281.233; картки рахунку 631 по контрагентах-постачальниках (а.с.36).

Роблячи висновок про те, що ПрАТ «СГ Надія Нова» неправомірно сформувало податковий кредит із сум коштів, сплачених за операціями з ТОВ «Маслодар 2019» податковий орган посилається на те, що оплата за товар по взаємовідносинах з ТОВ «Маслодар 2019» не проводилась та не здійснювалась, оскільки до перевірки не надано документів (банківських виписок, платіжних доручень та інших розрахункових документів), які б підтверджували факт оплати.

Крім того, відповідач зазначає на результати аналізу наявної податкової інформації стосовно ТОВ «Маслодар 2019», яка міститься в інформаційних базах ДПС та отримана із зовнішніх джерел.

Зокрема відповідач зазначає, на неможливість використання постачальником трудових ресурсів, відображених у звіті за формою 1ДФ та про відсутність будь-якої інформації щодо наявності власного або орендованого майна для здійснення господарської діяльності, що свідчить про відсутність можливості виконання оформлених господарських операцій з придбання/продажу насіння соняшника, оскільки ТОВ «Маслодар 2019» не декларує наявність основних засобів та земельних ділянок.

Також, відповідач в акті перевірки зазначає, що ТОВ «Маслодар 2019» є учасником схем ухилення від оподаткування мінімізації сплати податків до бюджету формує податковий кредит за рахунок відображення у податковій звітності взаємовідносини з контрагентами постачальниками, які відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, є учасниками кримінальних проваджень.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «СГ Надія Нова» 02.12.2019 року укладено із ТОВ «Маслодар 2019» договір купівлі-продажу №05/12-19, щодо поставки насіння соняшника (далі - Товар) в обсязі 168 тонн (а.с 99-101).

Умови поставки узгоджені сторонами в укладеній специфікації до вказаного договору №1 від 19.12.2019 року (а.с. 102).

Згідно умов поставки, погоджених між сторонами в специфікації, місце передачі товару визначено - складські приміщення ТОВ «Оілпродакшен», розташовані за адресою: м.Одеса, Хаджибеївська дорога, буд.38.

Поставка товару, згідно умов укладених правочинів, відбулась у місці поставки/передачі товару, відповідно до правил Інкотермс 2010, а саме ЕХW Ех Works/Франко завод.

30.12.2019 року, за фактом поставки, відповідно до п.2.3 укладеного договору, між сторонами складено та підписано видаткову накладну №МД-0000069, щодо поставки ТОВ «Маслодар 2019» 168 тонн насіння соняшника загальною вартістю 1436400 грн. (а.с. 103).

Видаткова накладна відповідає загальним вимогам, що висуваються до такого виду документів, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В подальшому, ПрАТ «СГ Надія Нова» здійснено частковий розрахунок з ТОВ «Маслодар 2019» за поставлену продукцію, відповідно до платіжного доручення №№ 531, 545 від 04.05.2020 року (а.с. 104).

З приводу обставин відображення у бухгалтерському обліку по рахунку 631 операцій із ТОВ «Маслодар 2019», які на думку податкового органу свідчать про відсутність поставки та вказують на безтоварний характер взаємовідносин, слід зазначити, що 01.10.2019 року між ПрАТ «СГ Надія Нова» та ТОВ «Маслодар 2019» було укладено договір купівлі-продажу №б/н, предметом якого була поставка насіння соняшника обсягом 2 061,576 тонн на умовах передоплати в сумі 16 740 000 грн. (платіжні доручення №№1919, 1920, 1923, 1924 від 30.10.2019 року) (а.с. 105-112).

Господарські операції, що відбулись на підставі цього договору, відповідно, відображені по рахунку 631, так само, як і господарські операції, за договором №05/12-19 від 05.12.2019 року. Таким чином, дані бухгалтерського обліку ПрАТ «СГ Надія Нова» є вірними та відповідають фактичним обставинам господарських операцій. Дані податкового обліку та звітності сформовані вірно.

Факт оприбуткування 168 тонн насіння соняшника від ТОВ «Маслодар 2019» 30.12.2019 року, підтверджується даними рахунку 281 «Товари на складі» ПрАТ «СГ Надія Нова».

Таким чином, ТОВ «Маслодар 2019» на виконання положень пункту 187.1 ст. 187 ПК України здійснило реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу ПрАТ «СГ Надія Нова» податкової накладної №7 від 30.12.2019 року що відповідає фактично відвантаженому обсягу насіння соняшника.

Суд зауважує, що позивач не наділений правом вимагати від контрагента документи, що підтверджують факт придбання останнім товару, тим більше до контрагентів у ланцюгу постачання, крім того, суд враховує і наявність певної процедури реєстрації податкових накладних запроваджених законодавством.

Відповідно до положень п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246), Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно п.13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) та відповідно до п.14 квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно п.17 Порядку №1246, у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до п.18 Порядку №1246, на момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням.

Квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Згідно п.19 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Також, згідно п.201.1 ст.200.1 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Тобто, при реєстрації податкової накладної контролюючий орган здійснює масштабну перевірку. Якщо контролюючий орган в ході перевірки не знаходить порушень і податкова накладна не відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків господарської операції та оцінки ступеня ризиків платника податків, серед яких є і перевірка номенклатури товарів, в такому випадку податкова накладна приймається до реєстрації та реєструється, а платнику податків надсилається засобами електронного зв`язку підтвердження про реєстрацію - квитанція. Платник податків, якому надіслано Квитанцію, як підтвердження реєстрації податкової накладної, фактично пройшов перевірку законності формування податкового зобов`язання ним, як продавцем, та законність формування податкового кредиту його контрагентом-покупцем, який зазначений у зареєстрованій податковій накладній, а отже, неможливо припускати, що має місце незаконність дій або підміна номенклатури у платника податків, якого контролюючий орган вже перевірив та підтвердив законність цієї дії.

Факт реєстрації податкових накладних, підтверджується Актом перевірки та відповідачем не оспорюється.

Таким чином, з одного боку, податкове законодавство не покладає на платника податків - покупця обов`язку здійснювати перевірку походження товару у продавця по ланцюгу аж до виробника продукції, а з іншого боку, покладає обов`язок на фіскальний орган перевіряти подані продавцем на реєстрацію податкові накладні на відповідність їх визначеним критеріям оцінки ступеня ризиків, що є, на думку суду, певним запобіжним механізмом для покупця від потрапляння його на недобросовісного продавця (платника податків).

Тому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчинених між замовником та його безпосередніми контрагентами.

Жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Проте, посадовими особами контролюючого органу під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків. Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися виключно даними податкової інформації. Податкова інформація має оцінюватись судом з урахуванням інших доказів у справі.

Також суд бере до уваги доводи позивача, що формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що на дату проведення перевірки позивача не було виявлено судових рішень, які вступили в законну силу відносно компаній-постачальників, які б підтверджували факт порушення ними податкового законодавства.

Додатковим підтвердженням товарності проведених ПрАТ «СГ Надія Нова» із ТОВ «Маслодар 2019» взаємовідносин є та обставина, що весь обсяг насіння соняшника завезено постачальником на потужності заводу-переробника ТОВ «Оілпродакшен», із яким ПрАТ «СГ Надія Нова» укладено договір на переробку давальницької сировини насіння соняшника №18/16 від 30.09.2016 року (а.с. 116-123).

За наслідками надходження/відпуску сировини, виробництва та відвантаження продукції, між ТОВ «Оілпродакшен» та ПрАТ «СГ Надія Нова» складаються та підписуються зведені акти з переробки сировини і виробництва готової продукції.

Так, 31.12.2019 року між суб`єктами господарювання складно та підписано відповідний акт за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року, відповідно до якого ТОВ «Оілпродакшен» у вказаний період було отримано (прийнято) 1 222,183 тонн сировини (насіння соняшника) (а.с.126).

За результатом надання послуг з переробки насіння соняшника (приймання, зберігання, переробка) між ТОВ «Оілпродакшен» та ПрАТ «СГ Надія Нова» складено та підписано акт надання послуг №813 від 31.12.2019 року (а.с.127).

За надані послуг, відповідно до акту звірки, ПрАТ «СГ Надія Нова», зокрема, перераховано ТОВ «Оілпродакшен» 262 348 грн., згідно платіжного доручення №33 від 14.01.2020 року (а.с.128).

Аналізуючи складені між позивачем та ТОВ «Маслодар 2019» первинні документи, що долучені до матеріалів справи, а також ті про які зазначено в акті перевірки, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

Отже, проведені господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності Товариства та досягнення його мети - отримання прибутку. Товар, отриманий від контрагентів мав реальний і товарний характер та був використаний в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях.

Крім того, суд зазначає, що на момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Так, оцінивши надані первинні документи, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб`єктами права.

Судовим розглядом не встановлено жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, до правового статусу сторін договорів як платників ПДВ, відповідності спірних правочинів вимогам закону, належності складання первинних документів за спірним правочином.

Викладене в акті судження податкового органу про вчинення платником податків порушень закону ґрунтується лише на висновках - припущеннях щодо безтоварності угоди.

Суд зазначає, що первинна документація Позивача, що була надана під час проведення перевірки свідчить про фактичне виконання сторонами умов укладених з контрагентами Договорів, а відповідні суми податку на додану вартість за цими фінансово-господарськими операціями (безпосередньо за податковими накладними), у відповідних періодах, були включені Позивачем до складу податкового кредиту цілком правомірно.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на кримінальні провадження стосовно контрагента позивача, та контрагентів по ланцюгу постачання, також не являються підставою для висновку про нереальність господарських операцій оскільки, як вказав Верховий Суд в постанові від 24.04.2018 у справі №2а/0370/205/12 факт порушення кримінального провадження щодо посадових осіб контрагентів не може слугувати єдиним і достатнім доказом фіктивності здійснених господарських операцій за відсутності інформації, яка б свідчила про узгодженість дій між цими особами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з будь-якими протиправними діями контрагентів.

Суд приймає до уваги доводи позивача, що ним при виборі контрагента постачальника принцип належної обачності було дотримано повною мірою, так як контрагент був перевірений на предмет реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та на предмет наявності чинного свідоцтва платника ПДВ, тобто за відкритими джерелами.

Суд погоджується з тим, що у платника податків відсутня можливість здійснювати перевірку своїх потенційних контрагентів за базами даних податкового органу, а тому не визнавати здійснені господарські операції на підставі такої інформації та донараховувати грошові зобов`язання з боку податкового органу є недоцільним.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Маслодар 2019» спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим прийняття податкового повідомлення - рішення є протиправним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В контексті викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача всі здійснені, документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 5386,50 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" (провул. Тепличний,1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27613, ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна,55, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 23.07.2021 року №2, щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 359 100 грн., з яких 239 400 грн. основного платежу та 119 700 грн. штрафних санкцій.

Присудити на користь Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області судовий збір у сумі 5386,50 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 16 березня 2022 року.

Суддя-підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула