Справа № 160/1892/22
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2022 року Справа № 160/1892/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
27 січня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Рішення №1 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, винесене Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 14.01.2022 року вих. № 1201/1.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач Ірзікат ОСОБА_2 , особа без громадянства, з 2011 року на законних підставах перебуває в Україні у зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі та на теперішній час проходить навчання в клінічній ординатурі в Дніпровському державному медичному університеті. 25.11.2016 року позивачем в Царичанському районному секторі в Дніпропетровській області Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримано Дозвіл на імміграцію в Україну № 1261/5 на підставі, якого 16.09.2020 року було отримано Посвідку на постійне проживання № 900041963. Однак, в січні 2022 року засобами поштового зв`язку позивачем отримано Рішення №1 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, винесене Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 14.01.2022 року вих. № 1201/1. Відповідно до тексту Рішення, на підставі п.1 ч.1 ст. 12 Закон України «Про імміграцію» було скасовано Дозвіл та видану на підставі цього Дозволу Посвідку відповідно до вимог пп. 1, 4 п. 64 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321 повідомлено, що особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Позивач вважає, вказане Рішення прийнято необґрунтовано, формально, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також без наведення органом конкретних підстав його прийняття.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
18 березня 2022 року, Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначив, що 14.01.2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено Висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну, згідно до якого, за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, Ірзікат ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до копії рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду М.Дніпропетровська від 22.09.2020 року, яке долучено до позовної заяви, позов ОСОБА_4 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька задоволено. В рішенні зазначено, що «відповідно до результатів висновку спеціаліста №307, проведеного судово-медичним експертом встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , 25.11.2016 року отримав дозвіл на імміграцію в Україну, як батько громадянина України (пункт 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію»), не маючи на те фактичних підстав, оскільки позивач, на момент надання йому дозволу на імміграцію (як і станом на теперішній час), не був батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
27.09.2016 року особа без громадянства Ірзікат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернувся до Царичанського районного сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, в якій просив надати дозвіл на імміграцію, у зв`язку із тим, що є батьком дитини - громадянина України. До заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну було додано копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_7 , виданого 20 вересня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області серії НОМЕР_1 , в якому в графі батько зазначено - Ірзікат ОСОБА_2 , особа без громадянства, та копію довідки №319/16 про реєстрацію особи громадянином України виданої 16.06.2016 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено, що відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з моменту його (її) народження, на підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України».
Царичанським районним сектором ГУ ДМС України в Дніпропетровській області складено Висновок щодо надання дозволу на імміграцію в Україну від 25.11.2016 року, відповідно до якого на підставі п.1 ч. 3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» особі без громадянства Ірзікат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю Хеврон, Палестинська автономія, надано дозвіл на імміграцію в Україну та дозволено постійне проживання в Україні.
30.11.2016 року Ірзікат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , документовано посвідкою на постійне проживання.
На підставі дозволу на імміграцію в Україну № 1261/5, позивачем 16.09.2020 року було отримано Посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 .
Листом від 03.04.2021 року за вих. №1253/620-21 Петриківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомив Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, що до них звернувся ОБГ Ірзікат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із заявою про прийняття до громадянства України згідно статті 9 Закону України «Про громадянство України» (перебування у шлюбі з громадянкою України понад два роки).
Листом від 23.11.2021 року за вих..№8.1-4553/8.1.1-21 Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України повідомив Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, що: «підстава законності видачі дозволу на імміграцію особі без громадянства Ірзікат ОСОБА_2 згідно п.1 ч. 3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», як батьку громадянина України, не може бути підтвердженою, оскільки рішенням суду його як батька громадянина України ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 виключено з актового запису про його народження».
14.01.2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області складено Висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну, згідно до якого, за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, Ірзікат ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач не погодившись із вказаним рішенням Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства в порядку, визначеному законом України про імміграцію, можуть, зокрема, іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку надання дозволу на імміграцію в Україну, регулюються правовими нормами Закону України "Про імміграцію".
Цей Закон визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства, тобто прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.
Дозволом на імміграцію є рішення, що надає іноземцям та особам без громадянства право на імміграцію.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивачу було надано дозвіл на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію", тобто як батьку громадяна України.
27 квітня 2016 року до реєстратора Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подана заява про визнання батьківства № 86/10-39 від 26 квітня 2016 року, та внесено зміни, а саме:
Відомості про дитину: По батькові - ОСОБА_10 ;
Відомості про батька: Прізвище - ОСОБА_11 ;
Відомості про батька: Власне ім`я - ОСОБА_12 ;
Відомості про батька: По батькові - ОСОБА_13 інформація видалена;
Відомості про батька: Дата народження - інформація відсутня ЗМІНЕНО на ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
Громадянство Відомості про батька: Громадянин України - ЗМІНЕНО НА Особа без громадянства
Відомості внесені за вказівкою заявника Так ЗМІНЕНО НА Ні.
20 вересня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, видано Повторно свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1634.
Таким чином, ОСОБА_1 отримавши свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1634, в якому він зазначений батьком дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 шляхом зміни запису про батька дитини, звернувся 27 вересня 2016 року до Царичанського районного сектором ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на міграцію в Україні на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію".
25 листопада 2016 року Ізрікат ОСОБА_2 Царичанським районним сектором ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надано дозвіл на міграцію в Україну № 1261/5.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2020 року (справа № 199/3782/20) позов ОСОБА_4 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька задоволено. В рішенні зазначено, що «відповідно до результатів висновку спеціаліста №307, проведеного судово-медичним експертом встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого громадянкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

05 грудня 2020 року реєстратором Амур-Нижньодніпровський районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Півдєнно-Східнсго міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на підставі вказаного рішення суду від 22.09.2020 року виключено відомостей про батьків, а саме:

Відомості про батька: Прізвище - Ірзікат ЗМІНЕНО НА інформація видалена;

Відомості про батька: Власне ім`я - ОСОБА_2 ЗМІНЕНО НА інформація видалена;

Відомості про батька: Дата народження - 15.06.1992 ЗМІНЕНО НА інформація видалена;

Відомості про батька: Громадянство - Особа без громадянства ЗМІНЕНО НА інформація видалена

Відомості про батька: Відомості про батька виключено: Ні ЗМІНЕНО НА Так.

Крім того, на підставі заяви відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 195/20.15-96 від 05 грудня 2020 року .

"Відомості про дитину: По батькові - ОСОБА_14

Відомості про батька:

Прізвище - інформація відсутня ЗМІНЕНО НА Цибайло

Власне ім`я - інформація відсутня ЗМІНЕНО НА Володимир

По батькові - інформація відсутня ОСОБА_15

Громадянство - інформація відсутня ЗМІНЕНО НА Громадянин України

Відомості про батька: Відомості про батька - Ні ЗМІНЕНО НА Так

Відомості про батька виключено Державна реєстрація народження проводиться - Так ЗМІНЕНО НА Ні (а.с. 64).

Статтею 12 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, зокрема, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був та не є батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача від 14.01.2022 року № 1201/1 про скасування дозволу на імміграцію в Україну винесено із урахуванням всіх обставин справи, в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Також суд звертає увагу, що винесення оскаржуваного рішення жодним чином не перешкоджає повторному зверненню позивачки із відповідною заявою для отримання дозволу на імміграцію, враховуючи, що позивач згідно Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 виданого 04 березня 2021 року, є батьком дитини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Ізріката ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев