Справа № 235/854/22
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 235/854/22
Провадження №2-а/235/21/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Покровська Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в адміністративній справі, третя особа поліцейський ВРПП Покровського районного управління поліції Костиря Сергій Анатолійович,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в адміністративній справі, третя особа поліцейський ВРПП Покровського районного управління поліції Костиря Сергій Анатолійович. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 січня 2022 року поліцейським ВРПП Покровського РУП Костиря С.А. було прийняте рішення про застосування до позивача адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 850 грн, на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 854975 за ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яку позивач вважає прийнято з порушенням норм чинного законодавства та його конституційних прав, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження по ній закриттю враховуючі наступне.

Відповідно до постанови позивач об 21 год. 30 хв., керував автомобілем Нyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Покровськ, вул.Філатова, 63, на якому встановлений номерний знак, який закритий іншими предметами (пластикова накладка), що не надає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, чим порушив п.2.9 в) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.2.9 (в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

На вищевикладені обставини слід зауважити, що номерний знак НОМЕР_1 , тобто його символи на автомобілі у момент зупинки було добре видно, оскільки він не був забруднений, а тому позивач запропонував працівнику поліції відміряти 20 метрів від його автомобіля для того щоб останній впевнився у його доводі, останній погодився, проте здійснив таке вимірювання не убравши патрульний автомобіль, який стояв позаду автомобіля Нyundai Accent, тобто коли вони відміряли 20 метрів від автомобіля Нyundai Accent, то повернувшись у бік автомобіля Нyundai Accent, побачили автомобіль патрульної поліції, що заважав побачити символи номерного знаку автомобіля Нyundai Accent, тобто об`єктивно встановити чи є в діях позивача порушення Правил дорожнього руху України, а саме п.2.9 в) ПДР України працівник поліції не бажав, а лише наполягав на своєму не врахував доводи позивача та незважаючи на необ`єктивний розгляд вказаних обставин, прийняв незаконне рішення про накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що працівник поліції склавши на нього постанову серії БАБ № 854975 допустив грубі порушення Закону, оскільки вина позивача у порушення п.2.9в) ґрунтується на припущеннях поліцейського Костиря С.А., без здійснення відповідних об`єктивний дій для встановлення вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, без врахування доводів позивача та зазначення будь-яких доказів які підтверджують вчиненням ним правопорушення, у зв`язку із чим, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У постанові серії БАБ № 854975 відсутнє посилання на будь-який доказ, яким підтверджуються вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 6 ст.121 КУпАП та порушення п.2.9 в) Правил дорожнього руху України, що ще раз доводить незаконність прийняття рішення про застосування до адміністративного стягнення.

Позивач просить суд скасувати постанову серії БАБ № 854975 від 25.01.2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст.121 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 496,20 грн та витрат за надану правничу допомогу в сумі 2500 грн просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року позов прийнято до розгляду, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що з позицією позивача неможливо погодитись у зв`язку з наступним:

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі- Інструкція), визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132і, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Порушення, на які вказує позивач, інспектором допущено не було.

Факт вчинення правопорушення підтверджується постановою (серія БАБ № 854975 від 25.01.2022). Позивач отримав копію спірної постанови, про що свідчить його підпис. При цьому, жодних письмових зауважень, заперечень, пояснень чи клопотань до постанови позивач під час її прийняття не надав.

Отже, вимоги позивача, на думку представника відповідача, викладені в позовній заяві, є безпідставними.

Не визнання позивачем вини у вчиненні адміністративного правопорушення, розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Донецькій області відмовити у повному обсязі.

Позивач, представник позивача та представник відповідача до судового засідання не з`явились, по невідомій суду причині.

Представник відповідача просив розгляд справи провести за його відсутності.

Третя особа до судового не з`явилась по невідомій суду причині.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постановою БАБ № 854975 від 25.01.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 гривень (а.с.9).

Частиною 6 ст.121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.9 в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водієї забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У постанові у п. 7 зазначено, що до постанови додаються диск з відеозаписом з б/к та автореєстратора, фототаблиця, пояснення.

Однак, представником відповідача, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови суду до відзиву на позовну заяву не надано.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 6 ст. 121 КУпАП, не надано.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Отже, винесення оскаржуваної постанови без надання права позивачу подати докази, заявляти клопотання або користуватися правовою допомогою є суттєвим порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також права на захист, яке гарантоване Конституцією України та Конвенцією з прав людини та основоположних свобод.

Наведене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на приведені правові нормі та позиції, встановлені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність факту правопорушення та вини позивача у його вчиненні, у зв`язку з чим постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в адміністративній справі, третя особа поліцейський ВРПП Покровського районного управління поліції Костиря Сергій Анатолійович - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 854975 від 25.01.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яності шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобіганню короновирусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Донецькій області. Адреса: м. Маріуполь, вул. Нахімова, 86. .

Повний текст рішення виготовлено 16.03.20211 року.

Суддя