Справа № 160/4377/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 березня 2022 року Справа 160/4377/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державого виконавця Мельничук Ганни Вікторівни, керівника відділу державної виконавчої служби Кабаченко Ії Миколаївни про оскарження рішень, дій або бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2022 року через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до державого виконавця Мельничук Ганни Вікторівни, керівника відділу державної виконавчої служби Кабаченко Ії Миколаївни в якому просить:

- притягнути усіх причетних осіб до відповідальності;

- зняти арешт з усіх моїх рахунків;

- компенсацію за усі наслідки та моральні страждання.

10.03.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено дестятидений строк для усунення недоліків шляхом надання до канцелярії суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши обставини для поновлення строку та докази на підтвердження таких обставин та уточненого позову із зазначенням у ньому ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номера засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти відповідачів та із конкретизуванням прохальної частини, із зазначенням, які саме дії відповідача позивач вважає протиправними, і в чому саме вони порушують права та законні інтереси позивача.

15.03.2022 року на виконання ухвали від 10.03.2022 року про залишення без руху позивач звернувся із додатковими поясненнями у справі, в яких зазначає, що немає змоги долучити заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а тому додає її в вигляді додаткових пояснень, в якому було доступно, зазначає що немає змоги надати персональні данні інших людей, щодо вимоги суду про конкретизування прохальної частини, із зазначенням, які саме дії відповідача позивач вважає протиправними, і в чому саме вони порушують права та законні інтереси позивача, зазначає наступне:

1. ОСОБА_2 не мала права блокувати усі мої банківські рахунки.

2. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали права посягати на моє здоров`я, та здоров`я інших людей, ігноруючи распорядження під час карантинних заходів.

3. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали права ігнорувати електронні звернення.

4. ОСОБА_3 не мала права ігнорувати дії держслужбовця.

5. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали права ігнорувати законодавство України.

6. ОСОБА_4 не мав права ігнорувати дії держслужбовців.

Також зазначає про строки звернення, що вони настали з моменту блокування рахунків, через скрутне матеріальне становище, стала неможивість звернення до приватних адвокатів для захисту своїх прав та у зв`язку із цим неможливість сплати судового збору.

Відповідно до пунктів 3 та 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши надані позивачем додаткові пояснення, суд дійшов висновку, що вважає за необхідне повторно залишити позовну заяву без руху, з наступних підстав.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але до такого позову застосовуються положення статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В свою чергу, позивачем не надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Згідно статті 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені в статті 167 КАС України.

Проте, всупереч вимогам в ухвалі від 10.03.2022 року позивачем не додано до суду, відповідної заяви про поновлення строку, оформленої належним чином, а надано тільки додаткові пояснення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати до суду саме заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену відповідно до ст.167 КАС України, а не у вигляді додаткових пояснень.

Щодо вимоги викладеної в ухвалі суду стосовно конкретизуванням прохальної частини, із зазначенням, які саме дії відповідача позивач вважає протиправними, і в чому саме вони порушують права та законні інтереси позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно зі п. 4 ч. 5 вказаної статті КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У контексті наведеного суд наголошує, що позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги.

Як вбачається з позовної заяви та наданих позивачем додаткових пояснень, позивач просить суд зокрема:

1. ОСОБА_2 не мала права блокувати усі мої банківські рахунки.

2. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали права посягати на моє здоров`я, та здоров`я інших людей, ігноруючи распорядження під час карантинних заходів.

3. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали права ігнорувати електронні звернення.

4. ОСОБА_3 не мала права ігнорувати дії держслужбовця.

5. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали права ігнорувати законодавство України.

6. ОСОБА_4 не мав права ігнорувати дії держслужбовців.

Проте як вбачається з вищенаведених приписів КАС України, та вказаних вимог повинна передувати вимога про визнання протиправним дій, бездіяльності чи рішень відповідача, як суб`єкта владних повноважень. Таким чином позивачу необхідно конкретизувати вимоги у відповідності до КАС України.

Щодо судового збору, суд зазначає, що посилання позивача на на п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» та заблоковані рахунки не можна оцінювати, як докази тяжкого майнового стану, суд зазначає, що наразі неможливо звільнити від сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Слід зазначити, що статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням приписів з ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження обставин того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану позовну заяву у встановлений законом порядку.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI Про судовий збір у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI Про судовий збір у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору. Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Отже, ненадання позивачем достатніх доказів на підтвердження свого скрутного фінансового становища, зумовлює відсутність підстав для звільнення його від сплати судового збору, а отже позивачу необхідно або надати до суду докази на підтвердження майнового стану для вирішення заявленого клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подання адміністративного позову або надати докази сплатити судового збору у розмірі 992,40 грн.

Розміри ставок судового збору визначені у ст.4 Закону №3674-VI.

Згідно із приписами ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн. (2481,00 грн. х 0,4).

Для сплати судового збору за подання адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлені наступні реквізити: Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA4004632; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Отже, звертаючись до суду, позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 992,40 грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне дану позовну заяву повторно залишити без руху, із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.3 ст.169 КАС, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 122-123, 133, 160-161, 166-167, 169, 171, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державого виконавця Мельничук Ганни Вікторівни, керівника відділу державної виконавчої служби Кабаченко Ії Миколаївни про оскарження рішень, дій або бездіяльності - повторно залишити без руху.

Позивачеві у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши обставини для поновлення строку та докази на підтвердження таких обставин;

- уточненого позову із конкретизуванням прохальної частини, із зазначенням, які саме дії відповідача позивач вважає протиправними, і в чому саме вони порушують права та законні інтереси позивача.

- заяви про звільнення від сплати судового збору із доказами на підтвердження майнового стану для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову або докази сплатити судового збору у розмірі 992, 40 грн.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець