Справа № 420/755/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/755/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 ;

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції за період з 31.10.2017 р. по 24.12.2021 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.10.2021 року Одеським окружним адміністративним судом винесено рішення по адміністративній справі №420/13532/21, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 року.

Позивач вказує, що їй 24.12.2021 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області на картковий рахунок «Приват-банк» надійшли кошти в розмірі 3324, 54 грн. з коментарем до платежу «заробітна плата».

05.01.2022 року в інтересах позивачки подано до Головного управління Національної поліції в Одеській області адвокатський запит №476 від 05.01.2022 р., щодо повідомлення про наявність заборгованості по виплатам на теперішній час, у зв`язку з звільненням позивачки, а також нарахування і виплати відшкодування у розмірі середнього заробітку в повному обсязі за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 31.10.2017 року до 24.12.2021 року (дати виплати індексації грошового забезпечення).

12.01.2022 року за реєстраційним номером 14/4аз від Головного Управління Національної поліції в Одеській області отримано відповідь на вищезазначений адвокатський запит №476 від 05.01.2022 р.

3 відповіді вбачається, що порядок виплати та видатки на виплату середньомісячного грошового забезпечення поліцейським за час затримки кошторисом ГУНП в Одеській області не передбачені.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.02.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким, відповідач зазначає, що 24.12.2021 року Головним управлінням на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року по справі № 420/13532/21 було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року у розмірі 3324 гривень 54 копійки.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України.

Разом з цим, відповідач зазначає, що у зв`язку з прийняттям судового рішення, яким присуджено на користь позивача певні суми коштів (сплата індексації), статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України не застосовуються, а зобов`язання роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.

Тобто, на думку відповідача, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення Кодексу законів про працю України передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати індексації, що мала місце після того, як її було встановлено судом.

За таких обставин, відповідач вважає, що відсутні підстави визнавати протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо нездійснення остаточного розрахунку при звільненні та, відповідно, зобов`язувати ГУНП в Одеській області нарахувати та сплатити позивачу середній заробіток - грошове забезпечення за час затримки з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.

Відповідач вказує, що на день звільнення позивача (31 жовтня 2017 рік) ГУНП в Одеській області індексація за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не нараховувалась та обов`язку щодо її виплати у відповідача не було.

Кошти, якi хоче стягнути з ГУНП в Одеській області позивач, на думку відповідача, не є грошовим забезпеченням, адже останній після звільнення не працював, не виконував ніяких функціональних обов`язків, тобто підстав для забезпеченням не було. забезпечення його грошовим.

Додатково відповідач повідомляє, що видатки на виплату середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції, кошторисом ГУНП в Одеській області не передбачені.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 проходила службу в Національній поліції України. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1678 o/с вiд 24.10.2017, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень архівного відділу режиму та технологічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 31.10.2017 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 року по адміністративній справі № 420/13532/21, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області позивачці 24.12.2021 року було перераховано на позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року у розмірі 3324 гривень 54 копійок.

05.01.2022 року до Головного Управління Національної поліції в Одеській області був направлений адвокатський запит №476 про повідомлення про наявність заборгованості по виплатам на теперішній час у зв`язку з звільненням позивачки, а також нарахування і виплати відшкодування у розмiрi середнього заробітку в повному обсязі за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 31.10.2017 року до 24.12.2021 року (дати виплати індексації грошового забезпечення).

За результатом розгляду зазначеного запиту Головним управлінням Національної поліції в Одеській області 12.01.2022 року за № 14/4аз надано відповідь в якій зазначено, що жодним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність Національної поліції України не передбачено нарахування та виплату особам середньомісячного грошового забезпечення за час затримки належних до виплат при звільненні зі служби в полiцiп коштів. Більш того, жодних судових рішень про стягнення на користь заявника середньомісячного грошового забезпечення за час затримки належних до виплат при звільненні зі служби в поліції коштів, де стороною є ОСОБА_1 не розглядалося. Враховуючи вищевикладене, правових підстав для задоволення адвокатського запиту, який діє в інтересах ОСОБА_1 немає. Також повідомлено, що заборгованість грошового забезпечення перед ОСОБА_1 відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Вказаний нормативно-правовий акт не визначає підстави та порядок відшкодування поліцейським за затримку виплати належних при звільненні сум, у зв`язку із чим в таких випадках мають застосовуватися норми трудового законодавства.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд наголошує, що стаття 116 КЗпП оперує поняттям «всі суми, що належать працівнику», а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити поліцейському, який звільняється зі служби, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби.

Отже, зазначена одноразова грошова допомога належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Отже, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При визначенні належної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує висновки Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 та застосовує критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, з урахуванням таких обставин, як розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Судом встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції з 31.10.2017 року, а виплата індексації грошового забезпечення здійснена відповідачем лише 24.12.2021 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не була виплачена належна їй індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби в поліції за період з 31.10.217 року по 24.12.2021 року, вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати індексації є такими, що належать до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення, зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції за період з 31.10.2017 р. по 24.12.2021 року включно.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ак. Філатова, 15-А, м.Одеса, 65080; ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 18.03.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо