Справа № 380/24077/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку письмового провадження провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - подивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточнених вимог, просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 18.11.2021 про відкриття виконавчого провадження №ВП67573354 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець погодився, що рішення суду позивачем виконано у межах компетенції і виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Так, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 ОСОБА_1 з 01.11.2020 призначено пенсію по інвалідності згідно Закону №3723 на підставі довідок Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 12.10.2020 №387-05.0-31, №386-05.0-31. Крім того, суми пенсії нараховані на виконання рішення суду дані внесено до підсистеми «Реєстр судових рішень» інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України ІКІС ПФУ зареєстровано за №84565, наразі не виплачено. Стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн., є наслідком закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо перерахунку і виплати пенсії, що є періодичним платежем, а тому спірну постанову слід скасувати.

Ухвалою від 05.01.2022 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі, та залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Відповідач з позовом не погодився з підстав викладених у відзиві. Вказує, що державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» та в межах компетенції. Наголошує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій і за встановленою державною складовою процедурою виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішень.

Третя особа пояснень по суті спору не надала. Належним чином повідомлена судом про розгляд справи.

Вирішуючи питання про розгляд справи в порядку письмового провадження суд керувався тим, що завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з цим, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, зважаючи на особливості розгляду справ передбачених ст. 287 КАС України, суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив матеріали справи, позовну заяву, відзив на позов, та -

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №380/9396/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області; зокрема зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2020 та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2020 з урахуванням висновків суду щодо наявності в позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу"№3723-XII.

У зв`язку з набранням 21.14.2021 рішенням законної сили Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/9396/20.

20.05.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за наслідками розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №380/9396/20 виданого 11.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65497990 .

У зв`язку із вказаним, керуючись ст.ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» 20.05.2021 державним виконавцем у виконавчому провадженні №65497990 винесено постанову про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.05.2021 за вих. №1300-5308-8/47216 повідомлено про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі №380/9396/20. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723, що підтверджується рішенням №29 від 24.05.2021.

16.11.2021 враховуючи викладене, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні виконавчого листа №380/9396/20 виданому 11.05.2020 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №65497990.

18.11.2021 державним виконавцем на підставі ст.ст. 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67573354 з примусового виконання постанови №65497990 від 20.05.2021, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області мінімальних витрат виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, а стягнення виконавчого збору неправомірним, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України: «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2, 3 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №65497990 з виконання виконавчого листа №380/9396/20 винесена державним виконавцем 20.05.2021.

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення у справі №380/9396/20 24.05.2021 /арк.спр.9/.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що за наслідком повідомлення про виконання рішення суду, винісши постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №65497990 від 16.11.2021 державний виконавець погодився з тим, що боржник свої зобов`язання виконав.

Крім того суд враховує, що оскаржувана постанова винесена з на виконання постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн., і є наслідком закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо перерахунку і виплати пенсії, що є за своєю суттю періодичним платежем.

Позивач вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області суми пенсії нараховані на виконання рішення суду, дані внесено до підсистеми «Реєстр судових рішень» інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України ІКІС ПФУ зареєстровано за №84565, також позивач підтверджує те, що належні суми наразі не виплачені.

З приводу зазначеного, суд бере до уваги таке. Відповідно до п. 13 розділу XI «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ст. 23 , п.20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, будь які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України; взяття без відповідних бюджетних призначень є порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Отже, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати, тому, вирішуючи питання про зобов`язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі позивачеві, суд, вже встановивши під час розгляду справи відсутність спору про право позивача на отримання підвищення до пенсії, не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

Вказаний підхід щодо порядку сплати періодичних платежів узгоджується з правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України висловленою у постанові від 08.07.2014р. (№ рішення в ЄДРСР 39891909).

22 серпня 2018 року постановою №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі Порядок). Вказаний Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Як зазначено у п.3 Порядку, боржник, яким є орган Пенсійного фонду України, визначений судом у виконанні судового рішення, веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Відповідно до п. 4 Порядку черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

За змістом п. 5 Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п.6 Порядку перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно п. 10 Порядку виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Таким чином, виділення коштів для виплати стягувачу, нарахованих на виконання рішення суду, здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.

Проаналізувавши викладені обставини у сукупності з приписами законодавства, суд висновує наступне. Оскільки пенсійні виплати, належать стягувачу у даному випадку на підставі рішення суду, щодо якого боржником на виконання зобов`язань прийнято відповідне рішення в межах повноважень і виконання виплат за цими зобов`язаннями на пряму залежить від бюджетних асигнувань, - такі виплати є періодичними платежами у розумінні ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VІІІ. Тому виконавчий збір не стягується.

Суд зазначає, що оскільки виконавче провадження в межах якого винесено постанову про стягнення виконавчого збору закінчене з підстав виконання зобов`язань за виконавчим документом, то саме скасування оскаржуваної у цій справі постанови буде ефективним способом відновлення порушених прав позивача.

Крім того, суд наголошує, що виконавець повинен системно застосовувати положення законодавства, з врахуванням конкретних обставин справи.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неправомірність винесення оскаржуваної постанови, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 139, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.11.2021 про відкриття виконавчого провадження №ВП67573354 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

3. Судовий збір не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Кравців О.Р.