Справа № 260/669/22
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2022 рокум. Ужгород№ 260/669/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пилипецької сільської ради (Закарпатська область, Міжгірський район, село Пилипець, будинок 75, ), яким просить суд: "1. Визнати протиправною бездіяльність Пилипецької сільської ради, що полягає у неприйнятті у встановлений законом строк рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 0,02 га, кадастровий номер :01:005:0065, яка розташована: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище "Лази", для ведення індивідуального садівництва та передання вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність; 2 Зобов`язати Пилипецьку сільську раду (код СДРПОУ 04350843) прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 0,02га, кадастровий номер :01:005:0065, яка розташована: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище "Лази", для ведення індивідуального садівництва та передати вказану земельну ділянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватну власність; 3. Стягнути з Відповідача судові витрати в сумі 992,40 грн.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи.

Зазначену ухвалу було неодноразово надіслано відповідачеві рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою, що зазначена у позовній заяві.

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення, яке повернулося на адресу суду, відповідачем ухвалу про відкриття провадження було отримано 22 лютого 2022 року (а.с. 49).

Відтак, судом вжито достатніх необхідних законодавчо встановлених заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду. Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подано.

Статтею 159 частиною 4 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не поданий, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Пилипецької сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу в її власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0065 площею 0.02 га для індивідуального садівництва на території с. Річка Пилипецької об`єднаної територіальної громади. Однак, відповідач питання по суті не розглянув, будь яких рішень про відмову в задоволенні вказаної заяви або задоволення її не прийняв, а відтак відсутність належним чином оформленого рішення Пилипецької сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його затвердженні у формі рішення, свідчить про протиправну бездіяльність уповноваженого органу, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Річківська сільська рада відповідно до рішення від 27 листопада 2020 року № 52 надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Річка урочище "Лази" орієнтовною площею 0,02 га для індивідуального садівництва за рахунок земель запасу (а.с. 4 (на звороті)).

На підставі вказаного рішення позивачем було виготовлено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність зареєстровано вказану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі за номером :01:005:0065 (5-32).

Листом від 30 березня 2021 позивач звернувся до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0065 площею 0.02га для індивідуального садівництва на території с. Річка Пилипецької об`єднаної територіальної громади та надання її у власність позивачу (а.с. 33).

Відповідно до відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення вказаний лист з додатками було отримано Пилипецькою сільською радою 31 березня 2021 року (а.с. 34).

У зв`язку з відсутністю відповіді на вказану заяву, позивачем на адресу Пилипецької сільської ради 22 липня 2021 року було направлено лист з проханням надати інформацію щодо розгляду вищевказаної заяви (а.с. 35).

Листом від 04 серпня 2021 року № 499/02-07 Пилипецька сільська рада повідомила позивача, що згідно з протоколом постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради № 5 від 26 травня 2021 року проект рішення не набрав необхідної кількості голосів членів постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради та не був винесений на чергову сесію Пилипецької сільської ради. На наступному засіданні постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради заява позивачу буде розглянута повторно (а.с. 36).

Позивач вважаючи бездіяльність Пилипецької сільської ради, яка полягає у незатвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у ненаданні її у власність позивачу, протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Конституція України гарантує право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 частина 2 Конституції України).

Таке право реалізується громадянами та юридичними особами та державою на правових титулах володіння, користування та розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до положень статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 10 частини 1 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 26 частини 1 пункту 34 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із статтею 24 частиною 3 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У відповідності до статті 42 частини 4 пункту 3 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин врегульовано Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III (далі - Земельний кодекс України, ЗК України, тут і надалі чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 116 частиною 1 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у статті 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до статті 118 частини 6 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для індивідуального садівництва позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Згідно із статті 186 частиною 6 ЗК України (в редакції, чинній на момент погодження проекту землеустрою) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

На час погодження проекту землеустрою діяла норма статті 1861 до частини 1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до статті 1861 частини 6 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Статтею 118 частиною 9 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 1861 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 1861 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 820/4852/17.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких, визначені в статті 118 ЗК України органи, приймають одне з відповідних рішень.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що у разі отримання зацікавленою особою погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наступним етапом у процедурі отримання земельної ділянки у власність є затвердження відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Рішення про затвердження проекту землеустрою приймається у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, за результатами розгляду проекту землеустрою уповноважений орган може прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або про залишення клопотання про передачу земельної ділянки у власність без розгляду.

Згідно статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

Виходячи з наведених правових норм, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень сільської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність сільської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як встановлено судом, про що зазначалося вище, Річківська сільська рада відповідно до рішення від 27 листопада 2020 року № 52 надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Річка урочище "Лази" орієнтовною площею 0,02 га для індивідуального садівництва за рахунок земель запасу (а.с. 4 (на звороті)). На підставі вказаного рішення позивачем було виготовлено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність зареєстровано вказану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі за номером :01:005:0065 (5-32). Листом від 30 березня 2021 позивач звернувся до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0065 площею 0.02га для індивідуального садівництва на території с. Річка Пилипецької об`єднаної територіальної громади та надання її у власність позивачу (а.с. 33). Відповідно до відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення вказаний лист з додатками було отримано Пилипецькою сільською радою 31 березня 2021 року (а.с. 34). У зв`язку з відсутністю відповіді на вказану заяву, позивачем на адресу Пилипецької сільської ради 22 липня 2021 року було направлено лист з проханням надати інформацію щодо розгляду вищевказаної заяви (а.с. 35). Листом від 04 серпня 2021 року № 499/02-07 Пилипецька сільська рада повідомила позивача, що згідно з протоколом постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради № 5 від 26 травня 2021 року проект рішення не набрав необхідної кількості голосів членів постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради та не був винесений на чергову сесію Пилипецької сільської ради. На наступному засіданні постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони природи Пилипецької сільської ради заява позивачу буде розглянута повторно (а.с. 36).

Таким чином, заява позивача про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність позивачу не була предметом розгляду на відповідній сесії, а відтак, і вказаного слідує, що проект рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою з мотивами відмови на засідання ради не виносився, не обговорювався і рішення ради з цього питання не приймалось.

Судом резюмується, що згідно поданої заяви позивача відповідачем не було прийнято жодного акту ради, як суб`єкта земельних правовідносин, у формі рішення.

Разом з тим, відсутність рішення селищної ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою свідчить про її протиправну бездіяльність.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що має місце протиправна бездіяльність щодо неналежного розгляду клопотання позивача.

Разом з тим, суд наголошує, що позивач як особа, що діяла відповідно до закону та вчинила всі необхідні дії, спрямовані на отримання позитивного результату щодо затвердження проекту землеустрою, не повинна нести надмірний тягар наслідків протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про затвердження (відмову у затвердженні) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність чи відмови у передачі земельної ділянки у власність, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 30 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 частиною 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про затвердження проекту землеустрою, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.

За правилами, встановленими статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Зазначений Указ Президента України був затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року за № 2102-IX.

Тобто станом на 21 березня 2022 року в Україні діє воєнний стан. У відповідності до статті 9 частини 2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Таким чином органи місцевого самоврядування в умовах воєнного стану продовжують здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України та іншими законами України.

Відповідно до вимог статті 254 частини 4 КАС України, суд зобов`язує відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання Пилипецької сільської ради Закарпатської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0065площею 0,02 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в Закарпатській області, Міжгірському районі, с. Річка, урочище "Лази"та прийняти відповідне рішення з питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Одночасно, суд вважає за необхідне вказати, що зобов`язуючи суб`єкта владних повноважень виконати свої безпосередні обов`язки в порядку, встановленому законом, не вказуючи при цьому, яке конкретно рішення необхідно прийняти, суд не втручається в дискреційні повноваження державного органу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно із статтею 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Пилипецької сільської ради (Закарпатська область, Міжгірський район, село Пилипець, будинок 75, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Пилипецької сільської ради Закарпатської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0065 площею 0,02 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в Закарпатській області, Міжгірському районі, с. Річка, урочище "Лази".

Зобов`язати Пилипецьку сільську раду Закарпатської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0065 площею 0,02 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована в Закарпатській області, Міжгірському районі, с. Річка, урочище "Лази", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позову в частині інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко