Справа № 536/1/22
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2022-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/1/22
Провадження № 2-а/536/20/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого - судді - Колотієвського О.О.,

За участю секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області - лейтенанта Захарець Олени Олександрівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що 30 грудня 2021 року інспектором лейтенантом БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Захарець Оленою Олександрівною винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАО №5195300 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. ,

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним, засобом Volvo FМ 400 НР номерний знак НОМЕР_1 30.12.2021 року о 11 год. 07 хв. керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3 ПДР України.

Позивачем вказано, що він категорично заперечує проти наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення, постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню та вказав наступне.

30.12.2021 року, працюючи водієм автотранспортних засобів (з перевезення небезпечних вантажів) у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС» він здійснював перевезення нафтопродуктів автомобілем Volvo РМ400НР, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-цистерною INDОХ С438, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за маршрутом Кременчук - Чернівецька обл. близько 11.07 год на автодорозі сполученням «Київ - Харків», траса 76 км, Баришівський район, Київської обл., транспортний засіб, зупинив працівник патрульної поліції задля перевірки працівниками ДПС документації (акцизної накладної), які переконавшись в наявність та достовірності цих документів, дали дозвіл продовжити рух далі.

Однак, старший лейтенант поліції Жовтий Олександр заборонив продовжити рух за маршрутом, та затребував документи для перевірки, а на запитання щодо підстав перевірки та необхідності надання документів, ніякої аргументованої відповіді він не отримав, після цього поліцейський зазначив, що складе постанову за те, що начебто він був не пристебнутий ременем безпеки.

Позивачем вказано, що почувши дану відповідь та усвідомлюючи порушення його прав інспектором, він почав здійснювати відеофіксацію розмови на мобільний телефон.

На його неодноразову вимогу надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, інспектором доказів не надано.

Також позивачем зазначено, що поліцейська ОСОБА_2 не дала йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейська Захарець О.О. проігнорувала вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та не довела належними та допустимими доказами наявність складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного просив суд, ухвалити рішення яким:

- визнати протиправною та скасувати постанову інспектора лейтенанта БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Захарець О.О. серії ГАО №5195300 від 30.12.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 122 КУпАП;

- закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992 грн.

22.02.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов ОСОБА_1 .

Відповідач вважає, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

30.12.2021 року о 11 год. 07 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo FМ 400 НР номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: Київська обл., Баришівський район, автодорога М03 Київ - Харків 76км, що був обладнаний пасивними засобами безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3. в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне і правопорушення, за яке частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до п. 2.3.в) ПДР: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Вимога Правил про використання засобів пасивної безпеки (підголівників і ременів) поширюється на всі транспортні засоби, які обладнані ними, і на всіх учасників дорожнього руху, які користуються транспортом (водіїв і пасажирів).

Відповідачем зазначено, що в позовній заяві ОСОБА_1 не заперечує факту порушення ним п. 2.3 в) ПДР України, натомість позивач як на підставу скасування постанови посилається на порушення інспекторами поліції порядку розгляду справи.

Проте відповідач стверджує, що поліцейським було ознайомлено позивача з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зачитано позивачу зміст ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

З огляду на вищезазначене, вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 є правомірною, а тому просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи т адокази приходить такого висновку.

Судом встановлено, що постановою винесеною інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Захарець О.О. від 30.12.2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України, яким встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів

З вищевказаною постановою позивач не згоден та вважає, що докази на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На доведення вини ОСОБА_1 , разом з відзивом на позов відповідачем надано диск з камери 1934.

З дослідженого відеозапису суд вбачає, що наявність порушення ОСОБА_1 правил користування ременем безпеки відповідно до п. 2.3 в) ПДР України встановити неможливо, оскільки запис містить інформацію лише щодо спілкування позивача та працівників поліції вже після зупинки транспортного засобу.

При цьому факт керування позивачем транспортним засобом саме не пристебнутим ременем безпеки, що становить склад адміністративного правопорушення відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем не доведено. Інші докази, які б вказували на вину позивача у інкримінованому правопорушенні, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи викладене та відсутність належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, суд приходить висновку про необхідність задоволення позову шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення 5183-6235-3633-9200 від 04.01.2022 року позивачем по справі сплачено судовий збір, за подання позову до суду в сумі 992,40 грн.

Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З зазначеного суд вбачає, що при зверенні до суду позивачем було надмірно сплачено суму судового збору в розмірі 496,20 гривень.

З урахуванням вказаного та повного задоволення позовних вимог суд доходить висновку, що на корить ОСОБА_1 з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 496,20 гривень.

Водночас суд повідомляє, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.121 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 134, 139, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області - лейтенанта Захарець Олени Олександрівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ГАО №5195300 від 30.12.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії ГАО №5195300 від 30.12.2021 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108646 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський