Справа № 120/7213/20-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7213/20-а

16 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у період з 28 лютого 2015 року по 01 березня 2018 року індексації грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за цей період; визнати протиправними дії щодо незастосування з 01 березня 2018 року по 01 квітня 2020 року пункту 1 примітки Додатку 1 та пункту 1 примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а також зобов`язати здійснити перерахунок з 01 березня 2018 року по 01 квітня 2020 року включно розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 примітки Додатку 1 та пункту 1 примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та виплатити недоплачені суми; визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний рік календарної служби та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язати нарахувати та виплатити такий середній заробіток.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у непроведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 28 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28 лютого 2015 року по 28 лютого 2018 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року - без змін.

12.01.2022 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, позивачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли йому відомі під час розгляду цієї справи.

Зокрема, позивач зазначає, що 10.12.2021 ним отримано лист від військової частини НОМЕР_1 на депутатське звернення народного депутата ОСОБА_2 , яким підтверджено його вислугу років, а саме, що на момент видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 загальна вислуга років становила 10 років.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Разом з тим, 22.02.2022 позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його участі в порядку письмового провадження.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд заяви, колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пункт 1 частини 2 статті 361 КАС України визначає, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відтак, нововиявлені обставини-це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2019 року у справі №855/268/19 зазначив, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини-це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 802/1462/16-а вказав, що перегляд за нововиявленими обставинами є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Поряд з цим, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як було зазначено вище, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 липня 2019 року у справі №855/268/19, від 28 жовтня 2020 року у справі №200/11289/19-а та від 12 листопада 2020 року у справі №804/2223/17.

В контексті спірних правовідносин варто також зазначити про рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", в пункті 41 якого йдеться про те, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії").

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі Pravednaya v. Russia, пп.27, 28).

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 826/13811/16.

Як слідує з матеріалів заяви, позивач зазначає про те, що після прийняття постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 йому стали відомі обставини, які, на його думку, є істотними для справи, і які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду цієї справи.

Зокрема, позивач зазначає про наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2020 №1, згідно якого, його загальна вислуга років становить 10 років.

Однак, колегія суддів вважає, що дана обставина не є нововиявленою обставиною в розумінні пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України, оскільки з матеріалів справи встановлено, що у позовній заяві позивач посилається на вищевказаний наказ, як доказ на підтвердження його загальної вислуги років (а.с. 11).

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, на підставі принципу офіційного з`ясування обставин справи суд першої інстанції ухвалою від 05 квітня 2021 року витребував у Калинівського районного військового комісаріату Вінницької області та ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 січня 2020 року №1, а за відсутності такого - інший доказ, який підтверджує наявність вислуги років ОСОБА_1 (окремо у календарному та у пільговому обчисленні (у разі наявності). (а.с. 63)

На виконання вимог цієї ухвали від Калинівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 21 квітня 2021 року надійшли наступні документи: 1) витяг з послужного списку позивача вих. №677, яким підтверджується пільгова вислуга років ОСОБА_1 у кількості 01 року; 2) витяг з послужного списку позивача вих. №678, яким підтверджується пільгова вислуга років ОСОБА_1 у кількості 02 років 05 місяців 20 днів; 3) витяг з послужного списку позивача вих. №679, яким підтверджується календарна вислуга років ОСОБА_1 у кількості 05 років 07 місяців 23 днів.

При цьому, ухвала суду від 05 квітня 2021 року позивачем залишилась не виконаною.

Окрім того, під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, позивач звертався до суду із клопотанням про витребування завіреної копії наказу військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2020 № 1 (а.с. 112), яке ухвалою суду від 22 квітня 2021 року задоволено та витребувано у останнього належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 січня 2020 року №1.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що позивачу було відомо про існування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 січня 2020 року №1, а отже дана обставина не є нововиявленою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, а у ході розгляду даної справи судом не встановлено наявності підстав для перегляду постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року за нововиявленими обставинами, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч.1 ст.369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.