Справа № 580/9256/21
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року справа № 580/9256/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Глийової В. Г.,

представника відповідача - Желізняк Ю. В. (за самопредставництвом),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати невиплаченого грошового забезпечення при звільненні працівника починаючи з 24.06.2020 - дня звільнення по день фактичного розрахунку - 20.10.2021 у сумі - 91 719 грн 51 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив службу в Кам`янському відділенні поліції Смілянського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Після звільнення зі служб йому не здійснено належних виплат, встановлених Кодексом законів про працю, а тому був змушений звернутися до суду. На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №580/3357/20 відповідач здійснив остаточний розрахунок належного йому грошового забезпечення лише 20.10.2021. Позивач вважає, що має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що спеціальним законодавством не передбачено можливості стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні поліцейських. Вказав, що норми КЗпП України при виплаті грошового забезпечення при звільненні застосуванню не підлягають, позаяк трудовий договір між позивачем та відповідачем не укладався, а інших підстав для виникнення трудових правовідносин закон не передбачає. За вказаних обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 17.01.2022 вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Усною ухвалою суду від 27.01.2022, занесеною до протоколу підготовчого засідання, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Усною ухвалою суду від 09.02.2022, занесеною до протоколу підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання з розгляду даної адміністративної справи позивач не прибув, просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в Кам`янському відділенні поліції Смілянського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 07.11.2015 по 24.06.2020 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Кам`янського ВП Смілянського ВП Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Наказом Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 16.06.2020 №157 о/с позивача з 24.06.2020 звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №580/3357/20, яке набрало законної сили 23.06.2021 стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 24.06.2020 в сумі 6722 грн 90 коп та стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 30.10.2017 в сумі 2718 грн 85 коп.

На виконання вказаного рішення суду 20.10.2021 позивачу здійснено виплату заборгованості у розмірі 2 678, 07 грн та 6 622, 05 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 19.10.2021 №46 та №1447.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 94 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п.3 розділу І Порядку та та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У п. 27 постанови від 18.12.2018 у справі №820/4619/16 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними.

З аналізу викладеного слідує, що норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Враховуючи те, що вищенаведені норми спеціального законодавства не містять норми щодо порядку та відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні зі служби, наявні підстави застосування до спірних правовідносин норм КЗпП.

Отже доводи відповідача, що до спірних правовідносин норми КЗпП не застосовуються суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обв`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Судом встановлено, що відповідач виплатив позивачу заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період у сумі 6 722 грн 90 коп та заборгованість по індексації грошового забезпечення у сумі 2 718 грн 85 коп - 20.10.2021.

Отже, позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.06.2020 (наступний день після виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.) по 20.10.2021.

Враховуючи те, що відповідач здійснив затримку розрахунку при звільненні з позивачем, суд дійшов висновку, що на Головне управління Національної поліції в Черкаській області покладено відповідальність за вказані діяння.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 і застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Положеннями п. 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 25.01.2022 №38 грошове забезпечення позивача за два останні календарні місяці, що передують місяцю звільнення становить: за квітень 2020 року - 10 892, 73 грн, за травень 2020 - 10 891, 82 грн.

Середньоденний заробіток становить 357, 12 грн. Розрахунок: (10 892, 73 грн + 10 891, 82 грн) / 61 (календарні дні за період квітня-травня 2020 року).

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 118 563, 84 грн. Розрахунок: 332 роб.дня (з 25.06.2020 по 20.10.2021) х 357, 12 грн.= 118 563, 84 грн.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі від 20.01.2021 №200/4185/20-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Суд зазначає, що сума заборгованості складає 9 441, 75 грн, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 118 563, 84 грн, отже є неспівмірною.

Застосовуючи критерій ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, суд зазначає, що облікова ставка НБУ, або ставка рефінансування - норма відсотка, що стягується Національним банком України при рефінансуванні комерційних банків. Вона є монетарним інструментом, за допомогою якого Нацбанк встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових ресурсів.

Згідно з даними офіційного сайту Національного банку України https://bank.gov.ua/ua/monetary/stages/archive-rish облікова ставка НБУ станом на 26.10.2021 складала 8, 5 відсотків.

Отже орієнтовний розмір майнових втрат позивача внаслідок несвоєчасного розрахунку склав 729, 99 грн (9 441, 75 грн х 8,5%):365 дн. х 332 роб. дн.).

Отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення у сумі 729, 99 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що за подання даного адміністративного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 917, 20 грн.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 7, 30 грн. Розрахунок: 729, 99 (сума задоволених позовних вимог) х 100% / 91719, 51 (ціна позову) = 1%.

Отже сума задоволених позовних вимог складає 1% від ціни позову.

729, 99 грн (сума задоволених позовних вимог) х 1% = 7, 30 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 червня 2020 року по 20 жовтня 2021 року у сумі 729 (сімсот двадцять дев`ять) гривень 99 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 (сім) гривень 30 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2022 року.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ