Справа № 420/17715/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14), Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправною та скасування постанови № 295425 від 16.08.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 24 вересня 2021 року надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 295425 від 16.08.2021 року.

Ухвалою від 29 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що працівниками управління Укртрансбезпеки в Одеській області було проведено перевірку транспортного засобу MAN, державний номер НОМЕР_2 н/п НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 . Під час проведення перевірки виявлено порушення - перевезення вантажу з перевищенням встановлених ПДР України габаратно-вагових норм від 10 % до 20 % без відповідного дозволу.

Проте позивач зазначив, що він не був перевізником, у вказаній ситуації ФОП ОСОБА_1 виступив в якості експедитора (організатора) перевезення вантажу, а перевізником був ФОП ОСОБА_2 , з яким було укладено договір-заявку № 1 від 09.07.2021 року.

Також позивач зазначив, що хоча в товарно-транспортній накладній № 186 від 10.07.2021 року ФОП ОСОБА_1 і зазначено як автомобільний перевізник, однак, на думку позивача, вказане не може бути підставою для визначення його як безпосереднього перевізника, оскільки ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений в першу чергу для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення. Саме водій перевізника - ФОП ОСОБА_2 приймав вантаж на перевезення, здавав у місці вивантаження, про що свідчать його підписи в ТТН.

Таким чином, позивач вважає, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області безпідставно та помилково визначено, що перевізником виступало ФОП ОСОБА_1 .

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 25 листопада 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4). Розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою суду, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 25 листопада 2021 року повернуто клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі з підстав наявності карантину, технічної неможливості прийняття участі в судових засіданнях дистанційно та хвороби представника, у порядку ст. 167 КАС України, з підстав відсутності доказів направлення іншим учасникам справи в порушення ч. 9 ст. 44 КАС України.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження, ще на 30 днів.

Відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 21.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.02.2022 року.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу у виконавчому провадженні ВП № 67906520 - за постановою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 295425 від 16.08.2021 року.

На відкрите судове засідання не з`явились представники сторін, повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток.

До суду 08 листопада 2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 02 лютого 2022 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази та заперечення, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до детальної інформації про фізичну особі-підприємця, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець з 14.03.2017 року, та видами діяльності є: 41.20. будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); 43.21. електромонтажні роботи; 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 штукатурні роботи; 43.33. покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 малярні роботи та скління; 43.39 інші роботи із завершення будівництва; 49.41 вантажний автомобільний транспорт тощо (а.с. 21).

Суд встановив, що позивачем (Перевізник) укладено з Селянським Господарством «Ратушненко Микола Іванович» (Замовник) договір на перевезення вантажу № 0807 від 08.07.2021 року, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Перевізник бере на себе зобов`язання доставити довіреній йому Замовником вантаж з пункту навантаження (відправлення) до пункту призначення і видати вантаж уповноваженому представнику Замовника (Вантажоодержувачу), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити вартість перевезення вантажу.

Позивач зазначив, що у зв`язку з необхідністю перевезення вантажу - пшениці за маршрутом Одеська область, Ізмаїльський район, вул. Сухолиманська, 58 від замовника - СГ «Ратушненко Микола Іванович» до вантажоотримувача - ТОВ «Трансбалктермінал», ФОП ОСОБА_1 взяв на себе обов`язки за замовленням СГ « Ратушненко Микола Іванович » та за його рахунок організувати виконання транспортно-експедиторських послуг.

Суд встановив, що між ФОП ОСОБА_1 (надалі - Замовник) та ФОП ОСОБА_2 укладено договір-заявка № 1а на перевезення вантажу від 09.07.2021 року, відповідно до п. 1.1. якого Замовник замовляє виконання послуг, а Перевізник надає Замовнику послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, а також пов`язані з таким перевезенням додаткові послуги, з наведених у пункті параментрів, зокрема вантажовласник - СГ « Ратушненко Микола Іванович », вантажоотримувач - ТОВ «Трансбалктермінал», найменування вантажу - пшениця, вага 40360 кг (а.с. 11).

Згідно з товарно-транспортної накладної № 186 від 10.07.2021 року автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 на автомобілі MAN, державний номер НОМЕР_2 н/п НОМЕР_3 , вантаж - пшениця врожаю 2021 року 40 360 кг, насипом (а.с. 20).

Так, суд встановив, що 10.07.2021 року працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля MAN, державний номер НОМЕР_2 н/п НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 , та перевірку додержання вимог законодавств про автомобільний транспорт, на підставі яких складено Акт № 29149 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.07.2021 року, яким зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення: під час надання послуг з перевезення вантажу згідно ТТН № 186 від 10.07.2021 з перевезенням навантаження на одиночну вісь склало 13, 15 т при допустимій 11 т, за що передбачена відповідальність ч. 1 абз. 15 перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Водій - ОСОБА_4 з актом ознайомлений, але від підпису та наданням пояснень відмовився (а.с.10).

Також під час перевірки складено розрахунок плати за проїзд до акту № 0063595.

За результатами розгляду вказаних документів, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову № 295425 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.08.2021 року в розмірі 17000 грн., яка винесена на підставі Акту 291149 від 10.07.2021 року, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 8).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст. ст. 1, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення-перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж,

інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із п. п. 22.3, 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 2, 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 «Правил дорожнього руху», габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 3, 15, 16, 18, 20 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.5 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; 2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; 3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Згідно з п.2.42 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.

Так, відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», в редакції, яка діяла на час здійснення перевірки, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, як зазначено в частині 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за перевезення вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник.

Позивач стверджує, що він не був перевізником під час перевірки, на підставі якої прийнята оскаржувана постанова, адже він лише організовував виконання транспортно-експедиторських послуг.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд виходить з таких встановлених судом обставин.

Суд встановив, що позивачем (Перевізник) укладено з Селянським Господарством «Ратушненко Микола Іванович» (Замовник) договір на перевезення вантажу № 0807 від 08.07.2021 року, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Перевізник бере на себе зобов`язання доставити довіреній йому Замовником вантаж з пункту навантаження (відправлення) до пункту призначення і видати вантаж уповноваженому представнику Замовника (Вантажоодержувачу), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити вартість перевезення вантажу.

Відповідно до п. 2.5. цього договору, до обов`язків перевізника відноситься забезпечення перевезення вантажу своїм або залученим транспортним засобом під свою відповідальність.

Згідно з товарно-транспортної накладної № 186 від 10.07.2021 року автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 на автомобілі MAN, державний номер НОМЕР_2 н/п НОМЕР_3 , вантаж - пшениця врожаю 2021 року 40 360 кг, насипом (а.с. 20).

Таким чином, наданими суду первинними документами підтверджено, що саме ФОП ОСОБА_1 був перевізником вказаного вантажу.

Посилання позивача на те, що зазначення в ТТН ФОП ОСОБА_1 перевізником не може бути підставою для визначення його як безпосереднього перевізника, оскільки ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений в першу чергу для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, відхиляються судом, оскільки суду надано документи на підтвердження надання послуг з перевезення , а не надання експедиторських послуг, а відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами, тобто є єдиним документом, що підтверджує факт перевезення вантажу.

Наведені докази доводять правомірність визнання позивача перевізником за вказаним перевезенням.

Однак, суд доходить висновку, що відповідач помилково дійшов висновку про притягнення позивача до відповідальності за абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», з огляду на таке.

Так, суд встановив, що позивачем перевозився подільний вантаж - пшениця.

Чинним законодавством забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (п.22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Суду не надано доказів перешкоджання рухові транспортного засобу позивача після виявлення перевищення вагових параметрів, оскільки відповідно чинного законодавства, рух таких транспортних засобів забороняється до перевантаження та виявлення відсутності перевищення вагових параметрів.

Відповідно до положень п. 21, 24 Порядку №879, у разі виявлення перевищення вагових параметрів вантажу, подальший рух транспортного засобу можливий лише за одночасного виконання наступних трьох умов:

1. Здійснення оплати за проїзд великогабаритного транспорту;

2. Поділу та перевантаження вантажу на декілька транспортних засобів;

3. Повторного здійснення габаритно-вагового контролю.

Заборону подальшого руху транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів встановлено й п. 2.42 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306.

Однак, як вже було зазначено, відповідачем не надано доказів перешкоджання руху транспортного засобу, який належить позивачу, будь-якого перевантаження транспортного засобу; повторного зважування транспортного засобу; сплати плати за проїзд, яка здійснюється у разі перевищення вагових параметрів, вказаних у пп. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306.

Таким чином, із встановлених судом обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 295425 від 16.08.2021 року є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому належать стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14), Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправною та скасування постанови № 295425 від 16.08.2021 року,- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4 ) про застосування адміністративно-господарського штрафу№ 295425 від 16.08.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4 ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуваннямп.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко