Справа № 400/5774/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/5774/21
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ПОСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ФОП ОСОБА_1 ( далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ( далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №281588 від 27.05.2021 року за вчинення правопорушення, передбаченого абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обгрунтування позову зазначив, що оскаржувана постанова винесена без наявності факту правопорушення, при відсутності затвердженої методики зважування динамічних вантажів, із порушенням процедури габаритно-вагового контролю.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року в задоволенні позову- відмовлено.

В апеляційній скарзі, ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду від 11 листопада 2021 року - скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги аналогічні підставам обґрунтування позову.

Відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

14.04.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область), на а/д Р-05 Вознесенськ - Новий Буг 51 км + 640 м, на підставі направлення на перевірку від 09.04.2021 №026476, було проведено ваговий контроль транспортного засобу MAN, д/н НОМЕР_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно вагового контролю від 14.04.2021 року № 036574, якою встановлено:

- повну масу транспортного засобу 47,950 тон.;

- навантаження на осі: 6,60/9,60/11,00/9,85/10,90 тон.

Також, судом досліджено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 026130 від 14.04.2021 року. Згідно із зазначеним актом встановлена нормативно допустима маса: 40,00 тони та фактична 47,950 тон. Осьові навантаження: нормативно допустиме - 11,00/11,00/22,00 тон, фактичне - 6,60/9,60/31,75 тон. У вказаному акті зазначено про відмову водія від підпису акту.

За результатами перевірки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №275353 від 14.04.2021 року. При цьому у вказаному акті зазначено про відмови водія від пояснень про причини порушень та підпису акту.

Із аналізу вказаного акту вбачається, що відповідачем виявлено порушення, а саме: перевезення вантажу згідно ТТН накладної № 027 від 14.04.2021 року - щебінь, з перевищенням встановлених п 22.5. Правил дорожнього руху норм на 44,32%, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт ч. 1 абз. 16 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

У матеріалах справи також наявний розрахунок плати за проїзд великовагових та /або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 026130 від 14.04.2021 року, на суму 109,95 євро, який виставлено позивачу. При цьому суд звернув увагу, що у вказаному розрахунку зазначено маршрут - с. Вікторівка, Березовський район - с. Донська Балка, Березовський район.

В матеріалах справи наявна накладна № 027 від 14.04.2021 року, відповідно до якої перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , найменування - щебінь насипом 24,400; місце загрузки - с. Вікторівка, Березовський район, Одеська область, місце вигрузки - с. Донська Балка, Березовський район, Одеська область.

Також, судом досліджено запрошення відповідача 1 від 13.05.2021 року № 35232/20.3/24-21 адресоване позивачу про розгляд справи за актом 275353, з проханням прибути 27.05.2021 року для участі у розгляді справи, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 673.

За результатами розгляду справи відповідачем 1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 281588 від 27.05.2021 року, якою стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 34000,00 грн. за порушення Закону України Про автомобільний транспорт , відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт : перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (МАН держ. Номер НОМЕР_1 ) акт № 275353. Постанова отримана позивачем 03.06.2021 року разом із листом відповідача від 01.06.2021 року № 40996/20.3/24-21 27.07.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 430 .

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем допущено перевищення габаритно-вагових норм на строєну вісь понад 20%, у зв`язку з чим, відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт .

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, стаття 1 Закону України « Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-III унормовує, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 48 даного Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази, обґрунтовано зазначив, що в рамках цієї справи в силу положень ч.2 ст. 2 КАС України повинен встановити правомірність рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Досліджуючи правомірність спірної постанови №228569 від 14.12.2020 року, на предмет наявності складу порушення законодавства про автомобільний транспорт, колегія суддів вважає наступне.

Згідно з абз. 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проводячи юридичний аналіз конструкції абз. 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ, колегія суддів встановила, що для настання відповідальності за вказаною нормою є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Частиною 3 статті 48 Закону № 2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

У разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водночас, дозвіл, відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III, що дає право на рух автодорогами України з перевищенням встановлених законодавством нормативно-вагових параметрів понад 20 % відсутній.

За приписами ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353 - ХІІ (далі Закон - №3353 - ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до статті ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Тобто, за змістом наведених норм, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

Наведене свідчить про те, що законодавець з метою збереження автомобільних доріг встановив порядок перевезення як неподільного так і подільного вантажів, оскільки можливо безперешкодно розділити неподільний вантаж по різних автомобілях, не перевищуючи їх технічні характеристики та не пошкоджуючи автомобільні дороги. Натомість, для неподільних вантажів така можливість відсутня, а тому законодавством допускається перевезення таких вантажів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, але за умови отримання відповідного дозволу.

Сторонами у справі не заперечується обставина, що позивач перевозив будівельний матеріал - щебінь, який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Резюмуючи викладене, колегія суддів зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу, унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За таких умов, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру.

Логічний аналіз указаної норми свідчить про те, що законодавець вимагає або дозвіл або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Існує правова позиція суду Верховного суду, що викладена в постанові від 29.01.2020 р. № 814/1460/16, що у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізника лише може бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Використовуючи правовий висновок Верховного Суду щодо правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що у цій справі до позивача має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 31-1 Порядку №879, що власне і було зроблено відповідачем, про що він заявив у відзиві на позов.

За таких умов, колегія суддів вважає, що відсутня потреба у з`ясуванні обґрунтованості інших доводів апеляції, оскільки, на підставі встановлених обставин справи та викладених правових норм, сформована правова позиція щодо відсутності в діях ФОП ОСОБА_1

складу правопорушення, передбаченого абз. 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ, а відтак оскаржувану постанову слід визнати протиправною та скасувати.

Виходячи за межі позовних вимог, апеляційний суд керувався ч.2 ст.9 КАС України, яка дозволяє це зробити у випадку вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог відбувся на підставі того, що позивач, заявляючи питання про скасування спірної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу, заявляв інші підстави.

За таких умов, апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, адже позов задоволений з інших підстав, ніж заявляв позивач.

Відповідно до приписів ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. У цьому спорі, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції були неправильно розтлумачені правові норми, що регулюють порядок перевезення подільних вантажів.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто судове рішення, що ухвалене судом першої інстанції у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями: 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати прийняту Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області постанову про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу №281588 від 27.05.2021 р. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 абз. 16 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код за , юридична адреса: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14) судовий збір у сумі 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять ) грн. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: 56530, смт Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївська область).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення повного судового рішення 17 березня 2022р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.