Справа № 380/9978/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9978/21 пров. № А/857/21898/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Сеника Р. П.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 11 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 380/9978/21 (головуючий суддя Братичак У. В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 24.03.2020 по 24.05.2021.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що наказом начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2020 №10-ос ОСОБА_1 з 16.01.2020 виключено із списків особового складу загону та усіх видів забезпечення. При виключенні зі списків особового складу загону військова частина НОМЕР_1 не провела зі ОСОБА_1 повного розрахунку, а саме не виплатила компенсацію за неотримане речове майно. Лише 24.03.2020 на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано заборгованість з компенсації за неотримане речове майно та 25.05.2021 перераховано доплату заборгованості з компенсації за неотримане речове майно. Позивач зазначав, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №380/2714/20 стягнуто на користь ОСОБА_1 із Краматорського прикордонного загону середнє грошове забезпечення у сумі 34477,82 грн. за період затримки виплати із 17.01.2020 по 23.03.2020. Таким чином, вважає неохопленим періодом затримки розрахунку при звільненні період з 24.03.2020 по 24.05.2021, за який відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за період затримки розрахунку при звільненні обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 24.03.2020 по 24.05.2021.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що норми статей 116, 117 КЗпПУ не поширюють свою дію на військовослужбовців, адже проходження військової служби регулюється нормами спеціального законодавства. На думку апелянта, під час звільнення військовослужбовця, військова частина зобов`язана розрахувати його по всіх видах забезпечення, але грошова компенсація за речове майно не входить до жодного з видів забезпечення. Крім того, апелянт звертає увагу на необхідність застосування принципу співмірності при визначенні суми, яку слід стягнути на користь ОСОБА_1 як середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивачем в суді апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змінз таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що згідно з наказом начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2020 №10-ос ОСОБА_1 з 16.01.2020 виключено із списків особового складу загону та усіх видів забезпечення (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Краматорським прикордонним загоном (військовою частиною НОМЕР_1 ) перераховано заборгованість компенсації за неотримане речове майно при звільненні в сумі 33933,18 грн. (а.с. 35).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №380/2714/20 стягнуто на користь ОСОБА_1 із Краматорського прикордонного загону середнє грошове забезпечення за час затримки виплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно за період затримки виплати із 17.01.2020 по 23.03.2020 у сумі 33930,54 грн. (а.с. 34-42).

Вказану виплату здійснено 05.04.2021, що підтверджується випискою по картковому рахунку Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» (а.с. 43).

25.05.2021 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Краматорським прикордонним загоном (військовою частиною НОМЕР_1 ), на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 12.10.2020 по справі №380/4854/20 (а.с. 18-21), залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021 (а.с. 22-26),перераховано доплату заборгованості компенсації за неотримане речове майно в сумі 31246,40 грн. (а.с. 28).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством. Разом з тим, спеціальними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статтей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Отож, обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум (серед яких індексація грошового забезпечення, компенсація за невикористане речове майно) при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України.

При цьому, звільнення позивача зі служби відбулося без проведення остаточного з ним розрахунку.

Так, передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Частинами 1 і 2 ст. 51 Бюджетного кодексу України прямо визначено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Витрати на безоплатне або пільгове матеріальне і побутове забезпечення, на яке згідно із законодавством України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, поліцейські, а також у частині медичної допомоги і санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення - члени сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, пенсіонери з числа військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та члени їхніх сімей, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, а саме невиплати у день звільнення з військової служби компенсації за неотримане речове майно за період затримки такого розрахунку з 24 березня 2020 року до дня фактичного розрахунку 24травня 2021 року.

Військовою частиною НОМЕР_1 не було проведено з ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби (16.01.2020) остаточний розрахунок та не виплачено компенсацію за неотримане речове майно, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

З матеріалів справи видно, що 24.03.2020 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Краматорським прикордонним загоном (військовою частиною НОМЕР_1 ) перераховано заборгованість компенсації за неотримане речове майно при звільненні в сумі 33933,18 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №380/2714/20 стягнуто на користь ОСОБА_1 із Краматорського прикордонного загону середнє грошове забезпечення за час затримки виплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно за період затримки виплати із 17.01.2020 по 23.03.2020 у сумі 33930,54 грн.

25.05.2021 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Краматорським прикордонним загоном (військовою частиною НОМЕР_1 ), на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 12.10.2020 по справі №380/4854/20, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021, перераховано доплату заборгованості компенсації за неотримане речове майно в сумі 31246,40 грн.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 24.03.2020 по 24.05.2021.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 11 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 380/9978/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник