Справа № 946/7304/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 946/7304/21

Головуючий в 1 інстанції: Присакар О.Я.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Ізмаїл Одеської області, 30 вересня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 01710313 від 20.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч.4 ст.122 КУпАП, направлення справи на новий розгляд до компетентного органу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП є протиправною, оскільки до адміністративної відповідальності можу бути притягнуто тільки особу, винну в його вчиненні, зокрема водія транспортного засобу. При цьому, власник (співвласники) транспортних засобів можуть притягуватися до адміністративної відповідальності виключно за наявності в їхніх діях складу певного адміністративного правопорушення. Як зазначає позивач, він є керівником (директором) юридичної особи Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» і на момент скоєння адміністративного правопорушення виконував свої посадові обов`язки, перебуваючи на робочому місці по місцезнаходженню управління підприємства: вул. Портова, 7, м. Ізмаїл, Одеська область, що підтверджується довідкою відділу кадрів підприємства від 27.08.2021року. Далі, як зазначає позивач у своєму позові, 20.05.2021 року транспортним засобом - HYUNDAI SONATA, державний номер НОМЕР_1 керував водій підприємства - ОСОБА_2 , що підтверджується наказом по підприємству «Про відрядження» від 17.05.2021 року № 83-в, подорожнім листом службового автомобіля №1352 за 18-20 травня 2021 року, у якому зазначений маршрут відрядження Ізмаїл-Київ-Ізмаїл та довідкою підприємства від 27.08.2021 року щодо працевлаштування ОСОБА_2 . При цьому, позивач наголошував на тому, що законодавець у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП чітко відокремив керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб від фізичної особи, у якості відповідальної особи, що в свою чергу означає, що на виконання ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50% розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, повинна бути надіслана, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місцезнаходження юридичної особи, а саме на адресу підприємства: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7. Також, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 13 від 13.01.2020 року передбачено, що винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передасться національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте, оскаржувану постанову, позивач взагалі не отримував, а виходячи з того що в постанові відповідачем зазначена недійсна попередня адреса місця проживання позивача, так як згідно реєстраційної дії Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією 02.03.2021 року було знято з реєстрації попереднє місце проживання позивача, та зареєстроване нове місце проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, в свою чергу, як слідує зі змісту позовної заяви, був позбавлений можливості її отримати, також в порушення ст. 279-1 КУпАП на адресу підприємства, де позивач є керівником, вказана постанова у період з 20.05.2021 року по 27.08.2021 року не надходила. Внаслідок порушення відповідачем вищезазначених норм законодавства, позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 300-1, ст. 279-1, а саме здійснити сплату 50% розміру штрафу, або здійснити сплату 100% розміру штрафу, або виконати дії передбачені ст. 279-3 КУпАП щодо звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності. Також, зазначає, що вказані порушення спричинили негативні наслідки для позивача у вигляді збільшення штрафу вдвічі у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення подвійного розміру штрафу, в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, та арешт коштів боржника, та нараховано виконавчий збір у сумі 340 грн., та витрат по виконавчому провадженню у сумі 200 грн. Таким чином, постанова підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2021 року позивачу був поновлений строк звернення до суду із позовом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 01710313 від 20 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 4 ст. 122 КУпАП, надіслано справу на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції(місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса знаходження: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Департаментом патрульної поліції подано до суду апеляційну скаргу, у якій апелянт зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції поверхнево підійшов до встановлення всіх обставин, що мають значення для справи та неповно їх з`ясував, що стало наслідком помилкових висновків суду, викладених у оскаржуваному рішенні. Апелянт зазначає, що приписами КУпАП не встановлено можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, як власників транспортних засобів за даною категорією справ, та не визначено зобов`язань до уповноважених осіб підрозділів Національної поліції стосовно надсилання таких постанов тільки на адресу місцезнаходження юридичної особи. Отже, на думку апелянта, надсилання спірної у справі постанови на адресу місця реєстрації (проживання) відповідальної особи - керівника юридичної особи, не є порушенням положень ч.7 ст. 279-1 КУпАП. Відтак, апелянт вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що позивач був позбавлений можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.ст.300-1, 279-1 КУпАП, а саме: здійснити сплату 50% розміру штрафу або здійснити сплату 100% розміру штрафу, або виконати дії передбачені ст. 279-1 КУпАП щодо звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності, внаслідок направлення оскаржуваної постанови не за місцезнаходженням юридичної особи.

22.02.22р. (вхід.№5081/22) від відповідача у справі до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач у справі наголосив на тому, що оскаржувану постанову він, як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, порушення Правило дорожнього руху яким, було зафіксовано в автоматичному режимі та за наслідками чого прийнято спірну у справі постанову, - не отримував. Така постанова була надіслана відповідачем за попереднім місцем реєстрації позивача, з якої ОСОБА_1 було знято 02.03.2021р. Також, в порушення вимог ст. 279-1 КУпАП, як зазначає далі позивач, на адресу Підприємства, керівником якого є ОСОБА_1 , оскаржувана постанову у період з 20.05.2021р. по 27.08.2021р. не надходила, про що Підприємством було складено відповідну Довідку № 01-34/154-21 від 30.08.2021р. Отже, внаслідок порушення відповідачем норм чинного законодавства щодо належного надіслання оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 300-1, ст. 279-1 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

В силу ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,інспектором Департаменту патрульної поліції Грисик В.Б. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01710313 від 20.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч.4 ст.122 КУпАП.

З вищезазначеної постанови серії 1АВ № 01710313 від 20.05.2021 року вбачається, що 20.05.2021 року о 10 год. 05 хв. за адресою М05 Київ-Одесса 294+260 зафіксовано транспортний засіб HYUNDAI SONATA, державний номер НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 54 км/год., чим порушила пункт 12.9. (б) Правил дорожнього руху України. Відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок направлення оскаржуваної постанови не за місцезнаходженням юридичної особи: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7 та несвоєчасного її отримання, позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 300-1 КУпАП, ст. 279-1 КУпАП, а саме: здійснити сплату 50% розміру штрафу, або здійснити сплату 100% розміру штрафу, або виконати дії передбачені ст. 279-3 КУпАП щодо звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності В свою чергу, усунення вищезазначених процесуальних порушень можливо тільки під час нового розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №/01710313 від 20.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 4 ст. 122 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає йогообґрунтованим та вірним, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, судова колегія зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

В силу вимог ч.4 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Згідно примітки суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-УІІІ, що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Колегія суддів в даному конкретному випадку вбачає з матеріалів справи відсутність належних та допустимих доказів у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідач не надав суду жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови колегією суддів встановлено, що за результатами розгляду даних, зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 026-1219, інспектором ДПП було установлено, що 20.05.2021 о 10 год. 05хв., за адресою М05 Київ-Одеса 294+260 зафіксовано транспортний засіб HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 54 км/год, чим порушила пункт 12.9(б) Правил дорожнього руху України. Відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.122 КУпАП.

У зв`язку із встановленим відповідачем порушенням, на підставі ст.ст. 14-2, 33, 222, 279-1 - 279-3 КУпАП, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Представником відповідача до відзиву на позов були надані до матеріалів справи документи, на підтвердження правомірності використання комплексу «Каскад», а саме - Сертифікат відповідності, Експертний висновок, Сертифікат перевірки типу, Атестат відповідності, які підтверджують правомірність використання відповідачем комплексу «Каскад», але не є доказом скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Як вірно звертав увагу у своєму рішенні суд попередньої інстанції, відповідно до ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Водночас, приписами ч.1 ст.14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-3 КУпАП.

Відповідно до статті 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у ч.1 статті 14-2 КУпАП, звільняється від відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: - особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічні приписи щодо звернення відповідальної особи у 20 денний календарний день містить також розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП, від адміністративної відповідальності на підставі абзацу третього частини першої цієї статті (особа, яка фактично керувала транспортним засобом) - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, зазначеними положеннями закону чітко регламентовано порядок фіксації адміністративного правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, розгляд справи про таке правопорушення і винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, інформування особи про таке притягнення до відповідальності та звільнення особи (власника зареєстрованого автомобіля, який зафіксований з допомогою відео- фото фіксації) від відповідальності в разі коли таке правопорушення вчинено не ним, а іншою особою.

Колегія суддів з матеріалів справи встановила, що згідно наказу ДП «Ізмаїльського морського торговельного порту» № 276-ос від 31.07.2018 року ОСОБА_1 продовжує займати посаду директора ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу HYUNDAI SONATA, державний номер НОМЕР_1 , є ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт», адреса власника: м. Ізмаїл, вул.Портова, 7.

З огляду на встановлені спірні обставини справи та наведені вище правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб несе відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Водночас, апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу на особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, які встановлені статтею 279-1 КУпАП.

Так, в силу вимог ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 13 від 13.01.2020 року передбачено, що винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік. Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як свідчать матеріали справи, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» є Єрохін Андрій Юрійович; місцезнаходження юридичної особи - Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7.

З наявної в матеріалах справи копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що він з 02.03.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , попереднє місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Також, ОСОБА_1 має у користуванні житло за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору безоплатного користування майном від 01.01.2021р.

При цьому, згідно інформації, що міститься у самій оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ №01710313 від 20.05.2021 року слідує, що її було направлено 21.05.2021р. на адресу: АДРЕСА_3 (номер поштового відправлення 914).

Відповідно до інформації, яка міститься на сайті ДП Укрпошта стосовно поштового відправлення № 914, дане поштове відправлення було повернуто та вручено відправнику (Департаменту патрульної поліції )- 09.07.2021 року.

Тобто, позивач спірну у справі постанову фактично не отримав.

Апеляційним судом також з матеріалів справи встановлено, що у період з 18.05.2021р. по 20.05.2021р. автомобілем HYUNDAI SONATA, державний номер НОМЕР_1 керував водій ОСОБА_2 , про що свідчить інформація, відображена у подорожньому листі № 1351 з маршрутом відрядження Ізмаїл-Київ-Ізмаїл та копією наказу ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» від 17.05.2021р. № 83-в.

В свою ж чергу позивач, на момент вчинення адміністративного правопорушення виконував свої посадові обов`язки перебуваючи на робочому місці по місцезнаходженню управління підприємства: вул. Портова, 7, м. Ізмаїл, Одеська область, у підтвердження чого в матеріалах справи наявна довідка відділу кадрів підприємства від 27.08.2021 року.

З огляду на встановлені спірні обставини справи та вимоги ст.ст. 279-1, 279-3 КУпАП, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок направлення оскаржуваної постанови не за місцезнаходженням юридичної особи: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7 та несвоєчасного її отримання, позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 300-1 КУпАП, ст. 279-1 КУпАП, а саме: здійснити сплату 50% розміру штрафу, або здійснити сплату 100% розміру штрафу, або виконати дії передбачені ст. 279-3 КУпАП щодо звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Колегія суддів, з урахуванням усіх встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, вважає, що усунення вищезазначених процесуальних порушень, допущених суб`єктом владних повноважень під час прийняття оскаржуваної постанови, можливо тільки під час нового розгляду справи, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у даному випадку підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 1АВ № 01710313 від 20.05.2021 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 4 ст.122 КУпАП та надіслання справи на новий розгляд до Департаменту патрульної поліції.

За наведених обставин, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-243, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року у справі № 946/7304/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.