Справа № 160/3301/22
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2022 року Справа № 160/3301/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича щодо відмови у знятті арештів з рахунків позивача, які були накладені в рамках виконавчого провадження №62983342;
р/р № НОМЕР_1 , в АТ КБ "ПРИВАТБАНК";
р/р № НОМЕР_2 , в АТ "ІДЕЯ БАНК";
р/р № НОМЕР_3 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_4 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_5 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_6 , в АТ"УНІВЕРСАЛБАНК";
р/р № НОМЕР_7 , в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ";
р/р № НОМЕР_8 , в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ".
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження та скасування арештів, оскільки виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, визнано таким, що не підлягає виконанню. Проте, приватний виконавець відмовив з посиланням на те, що завершення виконавчого провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає скасування арештів та інших заходів примусового стягнення, виключення відомостей з Єдиного державного реєстру боржників», що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з урахуванням положень статті 287 КАС України.
Від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надходив.
Згідно з ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.06.2021 відповідачем у рамках виконавчого провадження ВП №62983342 винесено постанову про арешт коштів, які містяться та надходять на розрахункові рахунки боржника, а саме:
р/р № НОМЕР_1 , в АТ КБ "ПРИВАТБАНК";
р/р № НОМЕР_2 , в АТ "ІДЕЯ БАНК";
р/р № НОМЕР_3 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_4 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_5 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_6 , в АТ"УНІВЕРСАЛБАНК";
р/р № НОМЕР_7 , в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ";
р/р № НОМЕР_8 , в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ".
В подальшому, відповідачем 04.07.2021 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.11.2021 у справі №208/5313/21 (набрало законної сили 13.12.2021) позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1418 від 30 квітня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за кредитним договором укладеного з ПАТ «ВТБ Банк» правонаступником якого є Товариствj з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості в розмірі 66 243,45 грн.
Враховуючи дані обставини, позивач звернувся до відповідача із заявою, за результатами розгляду якої, відповідач листом від 24.01.2022 №206 повідомив позивача, що виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з чим, підстави для зняття арешту майна (коштів) боржника відсутні.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Положеннями статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України Про електроенергетику , та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок зняття арешту з майна.
Відповідно до діючого законодавства, визначений порядок зняття арешту з майна боржника, а саме: у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна (ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок закінчення виконавчого провадження. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копії постанови у 3-денний строк надсилаються сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий комітет.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Аналізуючи викладене, слід зазначити, що відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», проте без наслідків, передбачених ст.40 Закону №606-ХІV, зокрема, зняття арешту з грошових коштів боржника, що наразі порушує права позивача.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 139, 241 - 246, 250, 287 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича щодо відмови у знятті арештів з рахунків позивача, які були накладені в рамках виконавчого провадження №62983342.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича зняти арешт, накладений постановою від 15.06.2021 у виконавчому провадженні №62983342 на рахунки:
р/р № НОМЕР_1 , в АТ КБ "ПРИВАТБАНК";
р/р № НОМЕР_2 , в АТ "ІДЕЯ БАНК";
р/р № НОМЕР_3 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_4 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_5 , в АТ "ОТП БАНК";
р/р № НОМЕР_6 , в АТ"УНІВЕРСАЛБАНК";
р/р № НОМЕР_7 , в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ";
р/р № НОМЕР_8 , в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ".
Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Осельського Євгена Сергійовича судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська