Справа № 380/20391/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року

справа №380/20391/21

провадження № П/380/20620/21

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Моляща Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогами:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у формі рішення Городоцького об`єднаного управління ПФУ 49 від 02.02.2021 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області №433 від 03.03.2020 в розмірі 54 відсотків суддівської винагороди працюючого судді - протиправним;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області №433 від 03.03.2020 в розмірі 72 відсотки суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08.06.2018 в адміністративній справі №460/1732/17, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу як судді у відставці до стажу роботи, що дає на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР ( з врахуванням пільгового обчислення стажу під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан) з 03.05.1983 по 07.05.1985, що становить 04 роки 07 місяців 29 днів, половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка з 01.09.1985 по 27.06.1990, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів та здійснити позивачу перерахунок довічного отримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) діючого судді, що працює на відповідній посаді з відповідним підвищенням як учаснику бойових дій починаючи з 05.10.2016. В подальшому на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/6841/20, відповідачем здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 №433, з урахуванням фактично виплачених сум. Однак під час виконання вищевказаного рішення відповідачем було зменшено стаж роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, з 29 років 05 місяців 09 днів до 22 років 04 місяців 12 днів та зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання до 54% суми грошової винагороди діючого судді. Позивач вважає таке рішення протиправним та просить суд його скасувати.

Ухвалою суду від 22.11.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив.

14.12.2021 за вх. №94699 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/6841/20 було здійснено перерахунок грошового утримання з урахування рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 та у відповідності до ст. 142 Закону України «Про судоустрій в статус суддів» №1402, в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зазначив, що відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій в статус суддів» не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді, який впливає на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому юридичному закладі та період проходження військової служби. Вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству.

Ухвалою суду від 24.01.2022 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи № 380/20391/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

24.02.2022 за вх. №17386 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явки уповноваженого представника в засідання суду не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Ухвалою Львівської обласної ради від 24.05.1994 ОСОБА_1 був обраний на посаду судді Яворівського районного суду Львівської області та відповідно до постанови Верховної ради України №673-ХІV від 19.05.1999 обраний суддею Яворівського районного суду Львівської області безстроково.

Постановою №1600-VIII Верховної Ради України від 22.09.2016 ОСОБА_1 був звільнений з посади судді Яворівського районного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Із розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведеного Яворівським районним судом Львівської обл. видно, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 на 04.10.2016 складає 29 років 05 місяців 05 днів.

Із вищеозначеного розрахунку, копії військового квитка ОСОБА_1 , судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 03.05.1983 по 07.05.1985 проходив службу в Збройних силах СРСР і в т.ч. виконував інтернаціональний обов`язок в Демократичній Республіці Афганістан, що календарний період проходження строкової військової служби в збройних силах СРСР (з урахуванням пільгового обчислення стажу під час виконання інтернаціонального обов`язку у Демократичній Республіці Афганістан) становить 04 роки 07 місяців 29 днів; з 01.09.1985 по 27.06.1990 - навчався на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів, в період 24.05.1994 по 04.10.2016 працював на посаді судді Яворівського районного суду Львівської обл., стаж роботи - 22 роки 04 місяці 10 днів.

Крім цього, із записів з трудової книжки позивача, судом встановлено, що у період з 13.08.1990 по 01.10.1990 позивач працював на посаді стажиста Шевченківського районного народного суду м. Львова, у період з 01.04.1990 по 18.03.1994 працював стажистом, членом Львівської обласної колегії адвокатів, а у період з 21.03.1994 по 23.05.1994 стажистом Яворівського районного суду Львівської області.

Наказом №80/к від 04.10.2016 ОСОБА_1 виключений зі штату суду з 04.10.2016, у зв`язку із звільненням з посади судді за заявою про відставку.

ОСОБА_1 з 04.10.2016 є суддею у відставці Яворівського районного суду Львівської області, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 .

Позивач з 05.10.2016 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08.06.2018 у справі №460/1732/17 визнано неправомірним протокольне рішення Управління ПФУ у Яворівському районі Львівської області № 159749 від 24.10.2016р про визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 84% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР (з врахуванням пільгового обчислення стажу під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан) з 03.05.1983р. по 07.05.1985р., що становить 04 роки 07 місяців 29 днів, половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка з 01.09.1985р. по 27.06.1990р., що становить 02 роки 04 місяці 28 днів; здійснити йому перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) діючого судді, що працює на відповідній посаді, з відповідним підвищенням як учаснику бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку), починаючи з 05.10.2016р із урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішенням позивачу здійснено перерахунок пенсії виходячи з відсоткового розміру 90% грошового утримання (заробітної плати) діючого судді.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області 03.03.2020 видано на ім`я ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №433.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/6841/20 визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 №2 від 22.04.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 433, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №380/6841/20 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 №433 з урахуванням фактично виплачених сум. Такий перерахунок проведено у розмірі 54% від заробітку. Стаж - 22 роки 04 місяці 12 днів.

25.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просив провести з 19.02.2020 року перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання, в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Львівській області від 03.03.2020 №433.

Листом від 23.09.2021 за №13518-12723/В-52/8-130/21 відповідач повідомив позивача, що оскільки стаж на посаді судді становить 22 роки 04 місяці 12 днів перерахунок проведено із розрахунку 54% від середньомісячного заробітку.

Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушені, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 126 Основного Закону незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пунктом 4 частини п`ятої статті 126 Конституції України).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Таким чином, з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 380/6841/20, залишеного без змін Восьмим апеляційним адміністративним судом 28.01.2021, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% відповідно до довідки № 433 від 03.03.2020 з 19.02.2020.

До стажу роботи судді ОСОБА_1 зараховано періоди роботи на посаді судді Городоцького районного суду Львівської області (15 років 07 місяців 25 днів) - з 19.05.1993 по 12.01.2009; на посаді судді Львівського апеляційного адміністративного суду (9 років 05 місяців 14 днів) - з 13.01.2009 по 26.06.2018.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини календарного періоду навчання у Львівському державному університеті ім. І.Франка з 25.08.1979 по 17.08.1984, що становить 2 роки 5 місяців 26 днів, період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР ( з врахуванням пільгового обчислення стажу під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан) з 03.05.1983 по 07.05.1985, що становить 04 роки 07 місяців 29 днів, а також двох років роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

За правилами частини 1 статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 за №2453-VI (надалі по тексту також Закон №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №2862-ХІІ).

Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень (частина 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, в тому числі в період правового регулювання спірних правовідносин Законом №2862-ХІІ, згідно якого позивача обрано суддею, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Як встановлено судом із матеріалів справи позивач у період з 01.09.1985 по 27.06.1990 - навчався на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів. Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, враховується також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі № 559/512/17, від 29 квітня 2020 року у справі №426/12415/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №498/337/17, від 07 вересня 2020 року у справі №426/14458/16.

Відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII у первісній редакції 2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховувалась лише робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту:

"До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Отже, з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018, законодавець встановив нові правила обчислення стажу роботи на посаді судді, згідно з якими до суддівського стажу також зараховується період роботи у сфері права, вимога щодо якого була необхідною для призначення (обрання) особи на посаду судді вперше в силу вимог закону, який діяв на момент такого призначення (обрання).

Ухвалою Львівської обласної ради від 24.05.1994 ОСОБА_1 був обраний на посаду судді Яворівського районного суду Львівської області.

На той час вимоги до особи при обранні на посаду судді вперше визначалися Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів", які діяли з 10.02.1993 до 05.07.2001.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 2862-XII право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Системний аналіз статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом №2447-VIII, яким унесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/537/19.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 (провадження № 11-882заі19). Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин першої та другої статті 137 Закону №1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Частина 2 статті 137 Закону № 1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

До призначення на посаду судді вперше ОСОБА_1 працював що у період з 13.08.1990 по 01.10.1990 позивач працював на посаді стажиста Шевченківського районного народного суду м. Львова, у період з 01.04.1990 по 18.03.1994 працював стажистом, членом Львівської обласної колегії адвокатів, а у період з 21.03.1994 по 23.05.1994 стажистом Яворівського районного суду Львівської області. Отже, позивач має право на зарахування двох років з вищезазначеного періоду роботи (професійної діяльності), до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 за №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 за №18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Пунктом 6.1 Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998 передбаченого, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість.

Пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12 від 17.11.2010 Комітету Міністрів Ради Європи передбачено, що оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, №686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, №426/14458/16 від 07.09.2020.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08.06.2018 у справі №460/1732/17 визнано неправомірним протокольне рішення Управління ПФУ у Яворівському р-ні Львівської обл. № 159749 від 24.10.2016р. про визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 84% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР (з врахуванням пільгового обчислення стажу під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан) з 03.05.1983р. по 07.05.1985р., що становить 04 роки 07 місяців 29 днів, половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка з 01.09.1985р. по 27.06.1990р., що становить 02 роки 04 місяці 28 днів; здійснити йому перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання (заробітної плати) діючого судді, що працює на відповідній посаді, з відповідним підвищенням як учаснику бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку), починаючи з 05.10.2016р. із урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане рішення набрало законної сили.

На підставі вказаного та згідно матеріалів справи, пояснень сторін, зазначених у заявах по суті справи, зокрема розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , копії трудової книжки позивача, ОСОБА_1 має право на зарахування наступних періодів роботи, який дає право на встановлення щомісячного (довічного) грошового утримання судді: період проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР (з врахуванням пільгового обчислення стажу під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан) з 03.05.1983р. по 07.05.1985р., що становить 04 роки 07 місяців 29 днів, половину строку навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І.Франка з 01.09.1985р. по 27.06.1990р., що становить 02 роки 04 місяці 28 днів, а також на зарахування двох років періоду роботи (професійної діяльності), до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 31р. 05м.09дн.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З врахуванням наявного у позивача стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання, ОСОБА_1 має право на отримання довічного грошового утримання у розмірі 72% заробітку діючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020.

У зв`язку з наведеним, дії відповідача щодо визначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% заробітку діючого судді є неправомірними.

З врахуванням наведених доводів та обґрунтувань, позовні вимоги слід задоволити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 177, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про зобов`язання до вчинення дій - задоволити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.02.2021 № 49, щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Львівській області від 03.03.2020 № 433 у розмірі 54% грошового утримання працюючого судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Львівській області від 03.03.2020 станом на 18.02.2020 з урахуванням виплачених сум у розмірі 72% грошового утримання працюючого судді.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.03.2022.

Суддя Сподарик Н.І.