Справа № 380/16901/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрологістика" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю "Агрологістика" (далі - позивач, ТОВ "Агрологістика") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23.06.2021 № 214683 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.04.2021 посадовими особами Поліського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля VOLVO модель FH реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом марки JANMIL модель NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу - ТОВ "Агрологістика". Місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: а/д Київ-Чоп, 434 км, Рівненська область. За результатом вагового контролю зважування було встановлено перевищення нормативних вагових параметрів на одиночну вісь 12,25 тонн при нормативно допустимих 11 тонн, (при цьому навантаження на першу вісь при нормативно допустимих 11 тонн, було 6,34 тонн та на строєну вісь при нормативно допустимих 22 тонни було 19,83 тонн), а повна маса при нормативно допустимій вазі 40 тонн становила фактично 38,42 тонн.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 15.04.2021 № 218 автомобільний перевізник ПП «Влада-Транс», здійснював перевезення вугілля в кількості 24,30 тонн з с. Сілець, Львівська область (пункт навантаження) до смт Понінка, Хмельницької області Вантажовідправник - ТОВ «Галенерготрейд», вантажоодержувач - ТОВ «Понінківська паперова фабрика». Зазначене перевезення здійснювалось вантажним автомобілем VOLVO модель FН реєстраційний номер НОМЕР_3 , (згідно їз свідоцтвом про реєстрацію - маса без навантаження становить 7633кг) та спеціалізованим напівпричепом - марки JANM1L модель NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_4 , призначеним для перевезення сипучих речовин, тощо (згідно із свідоцтвом про реєстрацію - маса без навантаження становить 6500 кг), що належать ТОВ «Агрологістика»). Загальна фактична маса вантажу разом з транспортними засобами (автомобіль та причіп) становила 38,42 тонн при нормативно допустимій вазі 40 тонн. Отже, на момент завантаження, перевезення та здійснення зважування (ГВК) відповідачем транспортних засобів їх загальна маса не перевищувала допустимої ваги.

Крім цього, при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та прийнятті оскарженої постанови від 08.06.2021 № 214683 про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідачем не було враховано, що ТОВ «Агрологістика» (Автомобільний перевізник ПП «Влада-Транс»), перевозив - вугілля, який за своїми фізичними властивостями є сипучим та подільним вантажем. Зазначений вантаж насипом розміщувався в спеціалізованому напівпричіпу та під час перевезення постійно переміщується по всім осям такого транспортного засобу, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, про що додатково було зазначено у Акті №259981 від 15.04.2021 в графі пояснення водія. Саме тому зважування проведене 15.04.2021 Поліським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі, зсув центру ваги при нахилі навісного обладнання при заїзді на платформу ваг, коли починається рівномірний рух сипучого вантажу, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Ухвалою від 11.10.2021 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 01.02.2022 (вх. № 9071), у якому зазначає, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки було встановлено, що загальна маса транспортного засобу становила 38420 кг при нормативно допустимій - 40000 кг; навантаження на одиничну вісь становило 12 250 кг при нормативно допустимому 11 000 кг. Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 15.04.2021, транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_3 .

Зважування проводилось вагами автомобільними для зважування в русі, ВА-20 К-023 № 013, виробник Фірма «МЕЛОПТ». Ваги пройшли у встановленому порядку повірку 01.07.2020, що підтверджується Додатком Д до Свідоцтва про державну метрологічну атестацію від 13.10.2009 № 187. Зважування проводилось на автомобільній дорозі Київ-Чоп 434 км, де розміщена площадка для проведення габаритно-вагового контролю, яка відповідає розділу II. Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255. До того ж обставина перевищення вагових параметрів зафіксована роздруківкою (талоном) від 15.04.2021, який формується і видається автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування.

Крім того, аргумент позивача про те, що значення має різниця у виді вантажу вважає безпідставним, оскільки будь-який вантаж може зміщуватись протягом руху. Як рідкий, так і сипучий чи будь-який інший вантаж підлягає зважуванню на однакових підставах, оскільки відсутня законодавча диференціація щодо зважування того чи іншого типу вантажу.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 17.02.2022 (вх. № 15183), у якому зазначає, що на момент завантаження, перевезення та здійснення зважування (ГВК) відповідачем транспортних засобів їх загальна маса не перевищувала допустимої ваги, а тому і водію під час виїзду з вантажем згідно із товаросупровідними документами та документами на транспортний засіб не потрібно було мати дозвіл на рух автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень, а позивач відповідно не міг його отримати, оскільки загальна маса автомобіля з вантажем перед виїздом не перевищувала максимально допустимі показники ваги. Також зазначає, що положенням Порядку № 879 передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, як на дату проведення ГВК, так і на даний час відповідна методика Мінекономрозвитку не затверджена. Крім того, звертає увагу, що Західним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки порушено та не дотримано вимоги Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567. Такі дії відповідача позбавили право ТОВ «Агрологістика» бути присутнім при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, надати додаткові докази та пояснення по даній справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Контролюючими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 15.04.2021 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом щодо транспортного засобу VOLVO модель FH реєстраційний номер НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом марки JANMIL модель NW-1S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу - ТзОВ "Агрологістика". Місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: а/д Київ-Чоп, 434 км, Рівненська область.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 15.04.2021 № 0050283 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідку від 15.04.2021 № 0051220 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, оформлено розрахунок від 15.04.2021 № 50283 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Перевіркою виявлено порушення перевезення вантажу згідно з ТТН від 15.04.2021 № 218 з ваговими параметрами, які перевищують нормативно визначені в п. 22.5 ПДР, а саме осьове навантаження на одиничну вісь становило 12 250 кг при нормативно допустимому 11 000 кг. Порушення, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Західним міжрегіональним управлінням прийнято постанову від 08.06.2021 № 214683, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу в розмірі 17000 грн, який передбачено абзацом 15 частини першої статті 60 цього Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті (Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103)

Відповідно до підпункту 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, виданий компетентними уповноваженими органами, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз. 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до підпунктів 1, 5 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Згідно з п. 15 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволів на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль

Відповідно до пунктом 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних

Суд встановив, що перевезення вантажу на транспортному засобі позивача здійснювалось при осьовому навантаженні на строєну вісь транспортного засобу - 12,25 тонн при дозволеному навантаженні 11,00 тонн, тобто з перевищенням параметрів над нормативом на вісь на рівні 11,3 %. Зазначене порушення підтверджується письмовими доказами у справі і не спростовується позивачем.

Зважування проводилось вагами автомобільними для зважування в русі, ВА-20 К-023 № 013, виробник Фірма «МЕЛОПТ». Ваги пройшли у встановленому порядку повірку 01.07.2020,що підтверджується Додатком Д до Свідоцтва про державну метрологічну атестацію від 13.10.2009 №187.

Суд вважає необґрунтованими покликання позивача на відсутність затвердженої спеціальної методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, якою повинні були керуватись посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин така методика не була затверджена. Разом з тим, її відсутність не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за зазначені перевищення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.

Відповідно до статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю належить до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм щодо великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів був визначений Порядком № 879, яким керувався відповідач. Таким чином, акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом та спірна постанова відповідали чинному законодавству.

Щодо твердження позивача про те, що вантаж, який перевозився, був сипучим, а тому його маса не є постійною у різних точках автомобіля під час руху суд зазначає, що швидкість з якою автомобіль заїжджає на ваги є мінімальною, що не може призвести до суттєвого зміщення вантажу.

Згідно з пунктами 12.1, 12.5 Глави 12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 № 363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Однією з цілей визначення максимальної маси транспортних засобів та навантаження на осі, є встановлення граничних параметрів, при перевищенні яких є небезпека пошкодження автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів. З метою уникнення пошкоджень автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, законодавством передбачено, що участь в дорожньому русі великовагових та великогабаритних транспортних засобів здійснюється за спеціальними правилами. Підтвердження факту перевищення транспортним засобом габаритно-вагових норм за відсутності відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень, якщо таке перевищення становить понад 5% але не більше 10%, є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, позивачем не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Стосовно покликання позивача щодо неповідомлення його про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то вказані доводи позивача спростовані відповідачем долученим до матеріалів справи фіскальним чеком поштового відправлення ПАТ «Укрпошта» від 25.05.2021 із трек-номером 800.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування наявності в діях позивача ознак неправомірності, а відтак і правомірності вчинених ним дій та прийняття оскарженого рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Агрологістика" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21.03.2021.

Суддя Кедик М.В.