Справа № 160/18071/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/18071/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року (суддя Озерянська С.І.) у справі №160/18071/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) у відношенні до ОСОБА_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 26.07.2021 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 26.07.2021 - березень 2018 року;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) на користь до ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.12.2015 по 26.07.2021 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 26.07.2021 - березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2018 року №1078.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у період з 25.01.2013 по 26.07.2021 він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , однак станом на день прийняття наказу про звільнення позивача відповідачем не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Вказував, що така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки індексація грошового забезпечення гарантована Законом України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Порядок №1078), а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони. Також, позивач вважав, що базовим місяцем при нарахуванні індексації має бути січень 2008 року, як місяць, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (посадових окладів) згідно Постанови КМУ від 07.11.2007 №1294.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021

року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 26.07.2021 року;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.07.2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення за спірний період, у зв`язку з чим визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати такої індексації.

Щодо вимоги позивача про виплату індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців для розрахунку, суд зазначив, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції відповідача саме при нарахуванні таких сум, у зв`язку з чим дійшов висновку, що вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації не підлягає задоволенню, оскільки така є передчасною.

З цих підстав, встановивши, що у межах спірного періоду індексація в повному обсязі позивачеві не нарахована та не виплачена, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити останньому індексацію грошового забезпечення у повному обсязі за період з 01.12.2015 року по 26.07.2021 року.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично висловлює свою незгоду з висновками суду щодо передчасності заявлених вимог в частині зобов`язання відповідача встановити січень 2008 року та березень 2018 року як базові місяці для обчислення індексації. Так, за позицією скаржника, в даному випадку суд оминув питання визначення суми індексації грошового забезпечення та базового місяця для здійснення такого нарахування, а обраний судом спосіб захисту порушеного права є неефективним і не призведе до реального відновлення прав позивача, оскільки відповідач не надав жодних доказів обґрунтованості відмови у проведенні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірний період із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін січень 2008 року та березень 2018 року.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 з 25.01.2013 по 26.07.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №214 від 26.07.2021 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Виплату індексації при проведенні розрахунку здійснено не було.

На звернення позивача з заявою про виплату індексації, відповідачем 21.09.2021 року надано відповідь №474, якою зазначено, що індексація не є обов`язковою складовою грошового забезпечення, вона не входить до його складу і здійснюється у випадках передбачених законом та згідно з Порядком затвердженим Кабінетом міністрів України.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 26.07.2021, звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, з огляду на наведені ним в апеляційній скарзі аргументи, оскаржено в частині відмови у задоволенні позовних вимог (а саме щодо зобов`язання відповідача встановити січень 2008 року та березень 2018 року як базові місяць для обчислення індексації), а тому судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині вирішених позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

Як встановлено вище, індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 26.07.2021 року у повному обсязі не була нарахована та виплачена позивачеві.

Отже, у спірному випадку відповідачем не здійснювався розрахунок суми індексації грошового забезпечення за спірний період, в тому числі і не встановлювався базовий місяць для її здійснення.

За таких обставин наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації за період з 01.12.2015 року по 26.07.2021 року, а отже доводи скаржника в цій частині є безпідставними.

Слід зауважити, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, покладається саме на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням конкретного базового місяця відсутні.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Такі висновки узгоджуються як з положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078, так і відповідають повноваженням суду, який, у межах здійснення судового контролю, може перевірити правомірність рішень/дій відповідача, а не самостійно здійснити розрахунок індексації, перебираючи на себе повноваження відповідача.

Суд першої інстанції правильно зауважив що саме в межах здійснення таких дій як нарахування індексації грошового забезпечення за спірний період і підлягає вирішенню відповідачем питання, зокрема, щодо визначення базового місяця.

У разі ж незгоди з подальшими діями відповідача щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, позивач не позбавлений можливості звернутися з захистом порушених прав до суду.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про передчасність позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що у задоволенні позовних вимог, в цій частині, слід відмовити, як передчасних.

Щодо визначеного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, то суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки у межах спірного періоду індексація в повному обсязі позивачеві не нарахована та не виплачена, то порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити останньому індексацію грошового забезпечення у повному обсязі за період з 01.12.2015 року по 26.07.2021 року, а не стягненню індексації як на тому наполягав позивач.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року по справі №160/18071/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 22.03.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк