Справа № 340/4461/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2022 року м. Дніпросправа № 340/4461/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 340/4461/20 (суддя І інстанції Пасічник Ю.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сторес» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 24 липня 2020 року:

- № 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1184430 грн, в т.ч. за основним платежем 947544 грн. та за штрафними санкціями 236886 грн.;

- № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 167810 грн;

- № 1, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року позов задоволений повністю, оскаржені податкові повідомлення-рішення визнані протиправними і скасовані.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначає, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Інвест Петрол» не носили реального характеру, а тому позивачем неправомірно віднесено до декларації з ПДВ суму податкового кредиту по взаємовідносинам із зазначеним контрагентом за квітень 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питання правомірності формування від`ємного значення, яке задекларовано у податковій звітності з податку на додану вартість за квітень 2020 року, за результатами якої складено акт № 23/11-28-05-01/41212262 від 03.07.2020 р. (т. № 1 а.с. 14-67).

За висновками акту під час перевірки виявлено порушення:

- пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.7, и. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, п.12, п. 14 Порядку заповнення податкової накладної (затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.2015р. №1307), в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за квітень 2020р. на суму 947544 грн.;

- п. 121.1 ст. 121 Податкового Кодексу України;

- пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних. Що тягне за собою накладення штрафу у розмірах визначених ст. 120-1.2 Податкового Кодексу України з урахуванням п. 52 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

За змістом акту перевірки зазначені порушення виявлені у зв`язку з включенням позивачем до складу податкового кредиту сум за господарськими операціями з ТОВ «Інвест Петрол», які на думку посадових осіб відповідача не носять реального характеру, а отже, у зв`язку з відсутністю факту придбання товарів, робіт, послуг перевіркою встановлено відсутність об`єкту оподаткування податком на додану вартість.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.07.2020:

- № 1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1184430 грн, в т.ч. за основним платежем 947544 грн та за штрафними санкціями 236886 грн (т. № 1а.с. 10);

- № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 167810 грн (т. № 1 а.с. 11);

- № 1, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн (т. № 1 а.с. 12).

Не погодившись з прийнятими відповідачем зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Інвест Петрол», а тому грошові зобов`язання з ПДВ визначені позивачу безпідставно.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут та далі, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Зміст цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Таким чином, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Правові наслідки у вигляді виникнення права у платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість та від`ємного значення фінансового результату (витрат) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Інвест Петрол» у періоді, що перевірявся, відбувались на підставі укладеного договору поставки нафтопродуктів від 01.04.2020 № ІП20-0084. (т. № 1 а.с. 74, 75).

Також між сторонами укладено додаткову угоду з зазначенням асортименту, кількості, ціни та вартості нафтопродуктів. Факт поставки підтверджено актом прийому-передачі нафтопродуктів № ІП-40 від 30.04.2020. (т. № 1 а.с. 76, 77).

Факт оплати вартості поставлених нафтопродуктів підтверджено відповідними платіжними дорученнями (т. № 1 а.с. 78-81).

Нафтопродукти поставлялись позивачу на умовах ЕХМ резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ». Зберігання нафтопродуктів в резервуарах ТОВ «НАФТАСІТІ» здійснювалось на підставі укладеного між позивачем та ТОВ «НАФТАСІТІ» договору зберігання № 857 від 03.02.2020. Факт зберігання нафтопродуктів в квітні 2020 року підтверджується актом № 04191 від 30.04.2020 приймання-передачі наданих послуг згідно договору № 857 від 03.02.2020, протоколом узгодження ціни від 30.04.2020 згідно з договором № 857 від 03.02.2020, актами приймання-передачі нафтопродуктів на зберігання та їх отримання зі зберігання за період квітень 2020 року (т. № 1 а.с. 115-120).

Оплата послуг із зберігання нафтопродуктів здійснена в безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень (т. № 1 а.с. 121-135).

Транспортування нафтопродуктів на окремі АЗС позивача здійснювалось автомобільним транспортом на підставі укладеного між позивачем та ТОВ «ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс» договору перевезення від 01.02.2020 р. № 120 (т. № 1 а.с. 101-103).

Факт надання послуг з перевезення в квітні 2020 року підтверджується актом № АР-0000300 здачі-прийомки виконаних робіт за період квітень 2020 р. (т. № 1 а.с. 104).

Факти поставок нафтопродуктів безпосередньо на АЗС підтверджено відповідними товарно-транспортними накладними, виписаними ТОВ «ТД «Кременчукнафтопродуктсервіс». (т. № 1 а.с. 82-99).

Оплата послуг з перевезення нафтопродуктів здійснювалась у безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень (т.1а.с.105-114).

Фізична можливість поставки на адресу позивача нафтопродуктів від ТОВ «Інвест Петрол» підтверджена договорами поставки нафтопродуктів, укладеними ТОВ «Інвест Петрол» з ТОВ «Легіон Систем», що також знайшло своє відображення в податковій звітності з ПДВ ТОВ «Інвест Петрол», як правильно зазначив у рішенні і суд першої інстанції. (т. № 1 а.с. 139-168)

Отже, ТОВ «Інвест Петрол» отримав нафтопродукти від ТОВ «Легіон Систем» і поставив їх позивачу, що підтверджено відповідними первинними документами, заперечення стосовно яких відповідачем не заявлялись.

Доводи апелянта, що ТОВ «Інвест Петрол» одержав реалізовані в подальшому на адресу позивача нафтопродукти від ТОВ «ГСМ. ТОРГ», яке в свою чергу одержало їх від позивача, спростовуються наданими первинними документами щодо отримання цих нафтопродуктів від ТОВ «Легіон Систем».

Отже, зазначені доводи апелянта є лише його припущеннями і не підтверджені належними доказами.

Одержані від ТОВ «Інвест Петрол» нафтопродукти в подальшому використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме у роздрібній торгівлі через мережу автозаправних станцій, що відповідачем не заперечується.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що реальність господарських взаємовідносин між позивачем і ТОВ «Інвест Петрол» підтверджена наданими позивачем первинними документами, які повністю підтверджують рух активів позивача і свідчать про реальне здійснення господарських операцій.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 510 грн на підставі податкового повідомлення-рішення № 1 колегія суддів суд зазначає таке.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі ВСІ документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Відповідно до п. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Аналіз вищезазначених норм дає підстави зробити висновок, що посадові (службові) особи контролюючого органу під час перевірки мають право отримувати не будь-які належним чином завірені копії документів, а лише ті, що відносяться до предмету перевірки і свідчать про порушення законодавства. При цьому підставою для їх отримання є письмовий запит на отримання копій, поданий платнику не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Під час перевірки позивачем були надані всі оригінали документів, що відносяться до предмету перевірки. Запит про надання документів від 25.06.2020 р. (т. № 1 а.с. 219) не є запитом документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства в розумінні п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, оскільки в ньому відсутнє посилання на будь-які порушення, в зв`язку з виявленням яких вимагається надання копій документів, та конкретний перелік документів, копії яких вимагається надати (з зазначенням реквізитів документів), а сам запит, всупереч вимогам абз. 2 п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, вручений в останній день перевірки, у позивача був відсутній обов`язок та правові підстави для надання засвідчених копій первинних документів, а тому податкове повідомлення-рішення № 1 від 24.07.2020 також прийнято безпідставно та підлягає скасуванню, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Стосовно строку на касаційне оскарження.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, згідно з наказом ДПС України від 24.02.2022 № 243-о встановлено простій у роботі ДПС України та її територіальних органів і дозволено працівникам не перебувати за основним місцем роботи до закінчення простою.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що за таких обставин строк на касаційне оскарження повинен встановлюватися не пізніше 30 днів з дня припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 340/4461/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду не пізніше 30 днів з дня припинення або скасування воєнного стану.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко