Справа № 160/7662/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7662/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р. (суддя Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/7662/21 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "АЯКС", про стягнення адміністративно - господарських санкцій ,-

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «АЯКС» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідність за 2020 рік у розмірі 272 700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач у 2020 році мав 3 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, які були не зайняті, а тому відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» повинен був до 15.04.2021 року сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 272 700,00 грн., які самостійно не сплачені, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. Зауважив, що ненадходження сум адміністративно-господарських санкцій до Державного бюджету України завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скаржник вказує, що статтями 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено обов`язок відповідача щодо забезпечення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Відповідач даного обов`язку не виконав та у строк до 15 квітня адміністративно-господарські санкції не сплатив.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік (форма № 10-ПОІ (річна)), наданого ТОВ «ТД «АЯКС» до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача у 2020 році склала 120 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 2 особи, кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» склала 5 осіб, середньорічна заробітна плата штатного працівника склала 90,9 тис. грн., сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 272,7 тис. грн. На підставі наданого відповідачем звіту за 2020 рік, позивачем здійснено розрахунок боргу, відповідно до якого сума адміністративно-господарських санкцій, що підлягала сплаті відповідачем за 3 незайняті місця становить 272700,00 грн. Оскільки у визначений законодавством строк відповідач не сплатив визначені позивачем адміністративно-господарські санкції позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, оскільки відповідач здійснив всі заходи по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого нормативу. На виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» у 2020 р. ним подавалися до центру зайнятості звіти за формою №3-ПН. Докази направлення центром зайнятості зазначених осіб до відповідача для працевлаштування відсутні, пошук даних осіб для працевлаштування до обов`язків відповідача не входить.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 18, 18-1, 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-XII від 21 березня 1991 р. (далі - Закон №875-XII) визначено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують їх працевлаштування.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 05 липня 2012 р., який набрав чинності з 01 січня 2013 р. визначено, що роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

На виконання даних приписів наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 р. затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», що набрав чинності 12 липня 2013 р., відповідно до якого форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. При цьому, на відміну від Закону України «Про зайнятість населення» №803-XII від 01 березня 1991 р., що діяв до 01 січня 2013 р., Законом №5067-VI не передбачено обов`язку щомісячно подавати звітність за формою №3-ПН.

Аналіз зазначених норм свідчить, що на підприємства, установи, організації та інших осіб, що використовують найману працю покладено обов`язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, проте не обов`язок по їх виявленню і підбору для працевлаштування, такий обов`язок покладено на державну службу зайнятості.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.05.2020 році відповідач подав до центру зайнятості звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за формою 3-ПН, потреба в працівниках з інвалідністю в якому заявлялась у кількості 4 осіб, що підтверджується наявною в матеріалах справи звітністю. Оскільки нові вакансії для осіб з інвалідністю протягом 2020 року на підприємстві не відкривались, інші звіти відповідачем не подавались, що відповідає приписам Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", відповідно до яких форма №3-ПН подається не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Обставина подання звіту за формою 3-ПН у 2020 році підтверджується підписом відповідальної особи центру зайнятості на ньому та не заперечується позивачем. Також на підтвердження створення робочих місць за визначеними у звіті №3-ПН професіями (посадами), відповідачем до суду надані копії затверджених директором підприємства 14.06.2019 року, 26.08.2020 року та 10.11.2020 року штатних розписів ТОВ «ТД «АЯКС». Жодних зауважень щодо поданої ТОВ «ТД «АЯКС» у 2020 році звітності №3-ПН або створених робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідність, позивач у позовній заяві не наводить. Викладене свідчить про відсутність факту не виконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 р., а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування адміністративно - господарської санкції відповідно до приписів Закону №875-XII.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю а залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 р. в адміністративній справі №160/7662/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 березня 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя А.А. Щербак