Справа № 140/15909/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/15909/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ковельського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до Ковельського міськрайонного центру зайнятості 25.10.2021 було подано заяву про призначення виплати допомоги по безробітно в електронній формі, з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Під час відвідування центру зайнятості 01.11.2021 кар`єрний радник позивачу повідомила, що оскільки він раніше був зареєстрований як безробітний, 21.11.2019, то допомогу отримає тільки 27 днів, до 21.11.2021, пред`явила додаток 2 до персональної картки Ns 00004 із відомостями про прийняті рішення.

Відповідно до витягу із наказів Ковельського міськрайонного центру зайнятості про прийняте рішення по особі: ОСОБА_1 ПК № 00004 від 25.11.2021, позивачу поновлено виплату допомоги по безробітно з 28.10.2021 відповідно до наказу від 05.11.2021 №НТ211105 та наказу від 22.11.2021 №НТ211122.

Наказом від 23.11.2021 №НТ211123 виплату позивачу допомоги по безробіттю припинено, у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до пп. 12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Дії щодо припинення виплати по безробіттю позивач вважає протиправними з огляду на таке.

21.11.2019 позивач був зареєстрований як безробітний відповідно до Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року Ns 613 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2015 року за № 821/27266 (далі Порядок).

Пунктом 11 розділу 2 Порядку передбачено, що виплата допомоги по безробіттю призначається в межах дворічного періоду з урахуванням продовженого на строк дії поважної причини, визначеної в підпункті 2 пункту 2 розділу 3 цього Порядку.

У межах дворічного періоду кількість днів виплаченої допомоги по безробіттю враховується сумарно за всіма випадками реєстрації (перереєстрації) безробітного з урахуванням днів скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю.

У разі повторної реєстрації (перереєстрації) безробітного в межах дворічного періоду йому виплачується відповідний залишок допомоги по безробіттю.

Зареєстрованим безробітним, які в поточному дворічному періоді отримали допомогу по безробітно в повному обсязі, допомога по безробіттю призначається на наступний дворічний період за умови їхньої повторної реєстрації після працевлаштування.

10.02.2020 року позивач працевлаштувався, виплату допомоги по безробіттю було припинено.

Право на виплату допомоги по безробіттю визначається загальною тривалістю 360 календарних днів протягом двох років, відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року №1533-111 (далі - Закон №1533-111).

Всього в межах дворічного періоду позивачем призначено допомогу по безробіттю на чотири місяці, що є менше 360 днів, тому ним не використано право на виплату допомоги по безробіттю.

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити, зобов`язати Ковельський міськрайонний центр зайнятості розпочати виплату позивачу допомоги по безробіттю з 22.11.2021 до дати працевлаштування, але який не перевищує 360 календарних днів.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи суддею одноособово.

Відповідач - Ковельський міськрайонний центр зайнятості позову не визнав, важає, позовні вимоги позивача безпідставними та пояснив, 05.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Ковельського МРЦЗ, на підставі поданих ним заяв та керуючись ч. 2, 4 ст.22 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» 14.11.2019 йому надано статус безробітного. 21.11.2019 позивачу призначено допомогу по безробіттю з 21.11.2019 року по 14.11.2019 та в цей же день розпочато її виплату. 10 лютого 2020 року Позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію в Ковельському МРЦЗ у зв`язку з працевлаштуванням. За період перебування на обліку, позивачу виплачено допомогу по безробіттю за 72 дні. Відповідно залишок допомоги по безробіттю на який мав право позивач у випадку його реєстрації впродовж дворічного періоду становив 288 днів. 26.10.2021 ОСОБА_1 на підставі поданих ним заяв та керуючись ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.22, п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю 3 26.10.2021 по 21.11.2021. 28.10.2021 розпочато виплату допомоги по безробіттю. 22.11.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з закінчення строку її виплати.

Відповідач вважає, що в даному випадку, дворічний період розпочався - 21.11.2019 (з 8 дня після реєстрації безробітного) та закінчився 22.11.2021 (відповідного місяця та числа другого року). Отже, позивачу призначено допомогу по безробіттю в межах дворічного періоду.

З врахуванням виклеєного просив у задоволенні прозову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення у справі судом встановлено наступне.

05.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Ковельського МРЦЗ, на підставі поданих ним заяв та на підставі ч. 2, 4 ст.22 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» 14.11.2019 йому надано статус безробітного. 21.11.2019 позивачу призначено допомогу по безробіттю з 21.11.2019 року по 14.11.2019 та в цей же день розпочато її виплату. 10 лютого 2020 року Позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію в Ковельському МРЦЗ у зв`язку з працевлаштуванням. За період перебування на обліку, позивачу виплачено допомогу по безробіттю за 72 дні. Відповідно залишок допомоги по безробіттю на який мав право позивач у випадку його реєстрації впродовж дворічного періоду становив 288 днів.

26.10.2021 ОСОБА_1 на підставі поданих ним заяв та керуючись ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.22, п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю 3 26.10.2021 по 21.11.2021. 28.10.2021 розпочато виплату допомоги по безробіттю. 22.11.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з закінчення строку її виплати.

Відповідач вважає, що в даному випадку, дворічний період розпочався - 21.11.2019 (з 8 дня після реєстрації безробітного) та закінчився 22.11.2021 (відповідного місяця та числа другого року). Отже, позивачу призначено допомогу по безробіттю в межах дворічного періоду, а тому він 22.11.2021 припинив виплату допомоги по безробіттю.

Дії позивача щодо припинення виплати допомоги по безробіттю позивач вважає протиправними, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Умови та тривалість виплати допомоги по безробіттю визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон) та Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її, виплати для організації безробітним підприємницької діяльності затвердженим наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року № 624 (надалі - Порядок 624).

Відповідно до частин 4 та 5 статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років. У разі чергового визнання в установленому порядку застрахованої особи безробітною у межах двох років, протягом яких виплачується допомога по безробіттю, тривалість її виплати враховується сумарно.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу II Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року N 613 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2015 року за N 821/27266 (далі Порядок), загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю застрахованим особам не може перевищувати 360 календарних днів (особам передпенсійного віку - не більше 720 календарних днів) протягом двох років з дня її призначення.

Початком наступного дворічного періоду є відповідно день призначення допомоги по безробіттю після закінчення попереднього дворічного періоду.

Дворічний період продовжується на строк дії поважних причин, зазначених у підпункті 2 пункту 2 розділу III цього Порядку, за умови реєстрації (перереєстрації) безробітного не пізніше 30 календарних днів після закінчення дії зазначених причин.

Пунктом 11 розділу II Порядку передбачено, що виплата допомоги по безробіттю призначається в межах дворічного періоду з урахуванням продовженого на строк дії поважної причини, визначеної в підпункті 2 пункту 2 розділу 3 цього Порядку.

У межах дворічного періоду кількість днів виплаченої допомоги по безробіттю враховується сумарно за всіма випадками реєстрації (перереєстрації) безробітного з урахуванням днів скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю.

У разі повторної реєстрації (перереєстрації) безробітного в межах дворічного періоду йому виплачується відповідний залишок допомоги по безробіттю.

Зареєстрованим безробітним, які в поточному дворічному періоді отримали допомогу по безробіттю в повному обсязі, допомога по безробіттю призначається на наступний дворічний період за умови їхньої повторної реєстрації після працевлаштування.

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 вперше звернулася до Ковельського МРЦЗ про надання йому статусу безробітного та отримання відповідної допомоги у 05.11.2019.

21.11.2019 відповідачем було розпочато виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю згідно з пунктом 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

10 лютого 2020 року позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію в Ковельському МРЦЗ у зв`язку з працевлаштуванням.

26.10.2021 ОСОБА_1 вдруге звернувся до відповідача про надання йому статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

28.10.2021 відповідачем розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Однак, 22.11.2021 виплату допомоги позивачу було припинено відповідно до підпункту 12 пункту 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (закінчення строку виплати).

Оскільки допомога по безробіттю позивачу виплачувалася з 21.11.2019 по 10.02.2020 (72 календарних днів) та з 28.10.2021 по 22.11.2021 (26 календарних днів), то загальна кількість календарних днів допомоги складала 98 дні, тобто менше ніж 360 календарних днів протягом встановлених законом двох років з 21.11.2019 по 22.11.2021.

За таких обставин відповідач не мав правових підстав для припинення виплати ОСОБА_1 зазначеного виду державної допомоги, оскільки з 22.11.2021 для позивача відраховується новий дворічний період, протягом якого відбувається виплата допомоги з безробіття.

Аналогічною є судова практика по вирішенню подібних спорів (Ухвала ВАСУ від 17.03.2016 в справі N 826/17179/14).

За таких обставин, суд з врахуванням положень статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визнає протиправним та скасовує наказ від 23.11.2021 №НТ211122 про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 22.11.2021 та зобов`язує Ковельський міськрайонний центр зайнятості розпочати виплату позивачу допомоги по безробіттю з 22.11.2021 до дати працевлаштування, але який не перевищує 360 календарних днів.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного центру зайнятості про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ від 23.11.2021 №НТ211122 про припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 22.11.2021.

Зоов`язати Ковельський міськрайонний центр зайнятості розпочати виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 22.11.2021 до дати працевлаштування, але який не перевищує 360 календарних днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Ковельський міськрайонний центр зайнятості (45000, Волинська область, місто Ковель, вул. Сагайдачного, 6а, ).

Суддя В.Д. Ковальчук