Справа № 440/14652/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа №440/14652/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Наконечна О.М.,

від відповідачів Цибульська М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 06.10.2021 про неуспішне проходження прокурором атестації;

визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури від 29.10.2021 №993к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області;

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області з 04.11.2021, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;

стягнути з Полтавської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований протиправністю звільнення позивача з органів прокуратури з підстави неуспішного проходження атестації відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Зокрема, позивач вказував на порушення Шістнадцятою кадровою комісією процедури проведення співбесіди в рамках атестації, на невмотивованість та необґрунтованість рішення комісії про його професійну некомпетентність. Звертав увагу на те, що за час роботи в органах прокуратури він неодноразово заохочувався керівництвом, проходив щорічні перевірки доброчесності, має тривалий безперервний стаж та на дату звільнення не мав чинних дисциплінарних стягнень.

З-поміж іншого позивач також наголошував на тому, що спірне рішення про неуспішне проходження ним атестації ухвалене неправомочним органом, оскільки під час проходження ним співбесіди 06.10.2021 у роботі Шістнадцятої кадрової комісії брали участь лише п`ять її членів, тоді як наказом Генерального прокурора від 07.10.2020 визначено кількісний склад комісії у складі шести осіб.

Окрім того, ОСОБА_1 наполягав на відсутності підстав для звільнення у зв`язку з реорганізацією, ліквідацією або скорочення кількості прокурорів, оскільки такі не мали місця.

2. Позиція відповідачів.

13.12.2021 судом одержано відзив Полтавської обласної прокуратури, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 1, а.с. 83-85/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що звільнення позивача з органів прокуратури відбулося на підставі та у спосіб, що передбачені законом. Пояснив, що Законом №113-IX запроваджено реформування системи органів прокуратури. Згідно з пунктом 6 розділу ІІ вказаного Закону усі прокурори вважаються персонально попередженими у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Приписами пункту 7 розділу ІІ Закону №113-IX передбачено можливість переведення прокурорів лише у разі успішного проходження ними атестації. Оскільки позивач неуспішно пройшов атестацію, його звільнено правомірно, оскільки таке звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" було передбачено пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ. Наголошував, що атестація була визначена законодавцем та відбувалася у спосіб і у порядку, який є діючим і стосується всіх прокурорів, які виявили намір пройти атестацію, а тому не може вважатися протиправною чи дискримінаційною, права позивача не порушено.

Доводи позивача щодо відсутності у оскаржуваному наказі конкретної підстави для звільнення відповідач вважав необґрунтованими, оскільки у наказі зазначено підставу звільнення відповідно до формулювання пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX. При цьому відповідач наголошував на тому, що юридичним фактом, який зумовлює звільнення прокурора на підставі пункту 9 статті 51 Закону №1697-VII, є неуспішне проходження атестації.

15.12.2021 до суду надійшов відзив Офісу Генерального прокурора на позов, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на правомірність, як дій Комісії під час проведення атестації, так і правомірність наказу, яким ОСОБА_1 звільнено з органів прокуратури /т. 1, а.с. 99-127/.

Зазначив, що позивачем успішно складено іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону та іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; на цій підставі ОСОБА_1 допущено до наступного етапу атестації - проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. За результатами повторної співбесіди (після набрання законної сили судовими рішеннями у справі №440/4268/20) Шістнадцятою кадровою комісією 06.10.2021 ухвалено рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації. Так, на підставі досліджених матеріалів атестації у Комісії виникли обґрунтовані сумніви щодо відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної етики та доброчесності. При цьому комісією враховані обставини складення щодо позивача протоколу від 05.07.2019 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП; висновок від 01.12.2020 про результати службового розслідування за фактом можливого вчинення окремими працівниками Полтавської обласної прокуратури дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, під час проведення кримінального провадження №00000368, затверджений в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури Плескачем О.Ю.

Шістнадцята кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора ставлення до позову ОСОБА_1 не висловила.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 14.12.2021 встановлені строки для подання сторонами відповіді на відзив та заперечення на відповідь, з урахуванням чого відкладено підготовче засідання.

22.12.2021 до суду надійшла відповідь на відзив відповідачів /т. 1, а.с. 223-228, 229-242/, у якій представник позивача стверджувала про правомірність позовних вимог ОСОБА_1 та безпідставність доводів Полтавської обласної прокуратури і Офісу Генерального прокурора, покладених в обґрунтування позиції відповідачів з питання вирішення спору.

У підготовчому засіданні 11.01.2022 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні 01.02.2022 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а представник відповідача наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

ОСОБА_1 працював в органах прокуратури України у періоди з 26.08.2010 по 20.08.2020 на різних посадах. Остання займана посада - прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області.

19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який, окрім іншого, передбачав обов`язкове проходження атестації діючими працівниками органів прокуратури України.

03.10.2019 Генеральним прокурором України видано наказ №221, яким затверджено Порядок проходження прокурорами атестації. Цей Порядок встановив правила та процедуру проведення атестації прокурорів, передбаченої Законом №113-ІХ. Поряд з іншими нормами, Порядком №221 передбачено, що для проходження атестації працівник прокуратури повинен подати заяву за формою, передбаченою додатком 2 до цього Порядку.

Вказана заява, що передбачена додатком 2 до Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих), зокрема, до 15.10.2019 (включно).

04.10.2019 позивач подано передбачену додатком 2 до Порядку заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію /т. 2, а.с. 153/.

Зазначена заява, що передбачена додатком 2 до Порядку, передбачала обов`язкову згоду прокурора на те, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, прокурора буде звільнено з посади прокурора. Крім того, форма заяви передбачала згоду прокурора на те, що під час проведення співбесіди та ухвалення рішення кадровою комісією може братися до уваги інформація, отримана від фізичних та юридичних осіб (в тому числі анонімно), яка не підлягає додатковому офіційному підтвердженню.

Позивач успішно пройшов два етапи атестації, отримавши 74 бали за іспит у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора /т. 1, а.с. 190 - зворот/ та 100 балів за іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички /т. 1, а.с. 201/, внаслідок чого рішенням Першої кадрової комісії від 02.03.2020 допущений до етапу співбесіди /т. 1, а.с. 197/.

Однак, за наслідками співбесіди рішенням Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 10.07.2020 №2 ОСОБА_1 визнано таким, що не у повній мірі відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, на підставі чого прийнято рішення Комісії про неуспішне проходження ним атестації /а.с. 167-169/.

Наказом прокурора Полтавської області від 18.08.2020 №589к з посиланням на статтю 11 Закону України "Про прокуратуру", пункт 3, підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 20.08.2020.

Поряд з цим, на підставі наказу Генерального прокурора України від 27.12.2019 №358 перейменовано юридичну особу "Генеральна прокуратура України" в "Офіс Генерального прокурора" без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так само, на підставі наказу Офісу Генерального прокурора від 03.09.2020 №410 "Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур" перейменовано без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридичну особу "прокуратура Полтавської області" у "Полтавська обласна прокуратура".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/4268/20 визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 10.07.2020 №2 про неуспішне проходження прокурором атестації; визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Полтавської області від 18.08.2020 №589к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області з 21.08.2020 /т. 2, а.с. 155-172/.

30.12.2020 Полтавською обласною прокуратурою на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/4268/20 виданий наказ №1183к, яким скасовано наказ прокурора Полтавської області від 18.08.2020 №589к та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області з 21.08.2020 /т. 2, а.с. 178/.

Наказом Полтавської обласної прокуратури від 31.12.2020 №1192к позивачу з огляду на початок роботи Полтавської обласної прокуратури тимчасово визначено робоче місце у відділі нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Полтавської обласної прокуратури /т. 2, а.с. 179/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2021 апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора залишені без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/4268/20 - без змін.

06.10.2021 Шістнадцятою кадровою комісією проведено співбесіду з ОСОБА_1 , за результатами якої ухвалене рішення №7 про неуспішне проходження прокурором атестації з огляду на наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності прокурора ОСОБА_1 вимогам професійної етики та доброчесності /т. 1, а.с. 135-139/.

29.10.2021 Полтавською обласною прокуратурою на підставі рішення Шістнадцятої кадрової комісії від 06.10.2021 №7 виданий наказ №993к про звільнення позивача з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області з 03.11.2021 відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" /т. 1, а.с. 88/.

Позивач, вважаючи рішення про неуспішне проходження ним атестації та наказ про звільнення протиправними, звернувся до суду із цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальні норми права, пов`язані з проходженням публічної служби на посадах прокурорів, викладені у Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ (надалі - Закон №1697-VІІ; тут і далі норми цього Закону наводяться в редакції, чинній на час видання спірного наказу), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно зі статтею 4 цього Закону, організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом (частина третя статті 16 Закону №1697-VII із змінами, внесеними згідно із Законом №113-IX).

Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді визначені статтею 51 Закону №1697-VІІ.

Зокрема, у силу пункту 9 частини першої цієї статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

У той же час, Законом №113-IX, що набрав чинності 25.09.2019, внесені зміни до чинних законодавчих актів України. З-поміж іншого, Законом №113-IX у Кодексі законів про працю України статтю 32 доповнено частиною п`ятою такого змісту: "Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус".

А статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: "Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус".

Також внесено окремі зміни до Закону №1697-VII. Так, у тексті цього Закону слова "Генеральна прокуратура України", "регіональні прокуратури", "місцеві прокуратури" на відповідно "Офіс Генерального прокурора", "обласні прокуратури", "окружні прокуратури".

Крім того, статтю 51 Закону №1697-VІІ доповнено частиною п`ятою такого змісту: "5. На звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження".

У силу пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX (у редакції Закону від 15.06.2021 №1554-IX, що набрала чинності з 11.07.2021) положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які:

1) на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах;

2) на день набрання чинності цим Законом займали посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, але з поважних причин, до яких належать тимчасова непрацездатність, відпустка по догляду за дитиною, відрядження для участі в роботі інших органів на постійній основі тощо, не проходили атестацію;

3) звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах;

4) звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.

Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.

Пунктом 9 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 7 цього розділу.

У силу пунктів 10-14 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Пунктом 15 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ надано повноваження кадровим комісіям щодо збору інформації про прокурорів, які проходять процедуру атестації: для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.

За результатами складення прокурором іспиту, відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (пункт 16 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ).

За змістом пункту 17 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів, крім випадків її проходження прокурорами та слідчими органів прокуратури, зазначеними в підпункті 3 пункту 7 цього розділу, забороняється.

У силу підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

На виконання норм розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ Генеральною прокуратурою України 03.10.2019 видано наказ №221 "Про затвердження Порядку проходження прокурорами атестації".

Пунктом 1 розділу І Порядку №221 визначено, що атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку №221 атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними вміннями та навичками; прокурори виконують письмове практичне завдання.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди. (пункт 7 розділу І Порядку №221).

Згідно з пунктом 8 розділу І Порядку №221, за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації; рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Пункт 9 розділу І Порядку №221 передбачає, що атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

Пунктами 8, 9 розділу IV Порядку №221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Згідно з пунктами 12, 13 розділу IV Порядку №221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання. Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання. Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації /пункт 16 розділу IV Порядку №221/.

У силу пункту 6 розділу V Порядку №221 рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону. Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Порядок роботи кадрових комісій затверджено наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 (надалі - Порядок №233).

Пунктом 4 Порядку №233 передбачено, що склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря.

У силу пункту 8 Порядку №233 комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. У разі неявки члена комісії більше двох разів поспіль без поважних причин, такий член комісії підлягає заміні відповідно до пункту 19 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №233 перелік присутніх на засіданні членів комісії, інформація про істотні питання, пов`язані із діяльністю комісії, а також процедурні рішення комісії фіксуються у протоколі засідання.

За змістом абзаців другого, третього пункту 12 Порядку №233 рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується правомірності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди, що у свою чергу слугувало підставою для видання наказу про звільнення позивача з публічної служби - роботи в органах прокуратури.

Суд оцінює оскаржувані рішення відповідачів з точки зору їх відповідності критеріям правомірності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, а саме - чи прийняті ці рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд враховує, що позивач раніше проходив співбесіду у рамках атестації прокурорів та за її наслідками рішенням Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 10.07.2020 №2 визнаний таким, що не у повній мірі відповідає критеріям доброчесності і професійної етики, на підставі чого кадровою комісією ухвалене рішення про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

Згадане рішення кадрова комісія обґрунтувала посиланням на обставини:

- складення відносно ОСОБА_1 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння;

- згідно декларацій ОСОБА_1 за 2017 - 2019 роки автомобіль HONDA ACORD у його користуванні не перебував, проте саме за керування цим транспортним засобом щодо нього було складено протокол;

- у Кадрової комісії виник обґрунтований сумнів придбання 10.05.2019 дружиною прокурора автомобіля SUBARU OUTBACK 2006 року випуску за 45000,00 грн, оскільки згідно відомостей з відкритих джерел станом на момент проведення співбесіди мінімальна вартість такого автомобіля складає 173 тис. грн., а середня 255 тис. грн. На підставі цього факту Кадрова комісія дійшла висновку про декларування ОСОБА_1 недостовірних відомостей про майновий стан прокурора.

Правомірність рішення Чотирнадцятої кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації була предметом судового розгляду у справі №440/4268/20, за результатами розгляду якої Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 03.12.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2021, зазначене рішення визнав протиправним та скасував.

На цій підставі Шістнадцятою кадровою комісією повторно проведено співбесіду з прокурором ОСОБА_1 , що передбачено вищезгаданими приписами підпункту 3 пункту 7 розділу І "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ.

Суд звертає увагу на те, що співбесіду з позивачем 06.10.2021 проведено іншою кадровою комісією, в іншому складі.

За результатами співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності Шістнадцятою кадровою комісією 06.10.2021 ухвалене рішення №7 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

Зі змісту зазначеного рішення суд встановив, що за результатами співбесіди у Комісії виникли сумніви щодо відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної етики та доброчесності.

Наведений висновок Комісія обґрунтувала посиланнями на сукупність обставин, відображених у таких документах:

1) висновку службового розслідування за фактом складання відносно слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції протоколу про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, затвердженому 05.09.2019 прокурором Полтавської області Д. Чібісовим;

2) висновку від 01.12.2020 про результати службового розслідування за фактом можливого вчинення окремими працівниками Полтавської обласної прокуратури дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, під час проведення кримінального провадження №00000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 364 КК України, затверджений в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_2 ;

3) наявність негативної інформації в мережі інтернет про закриття позивачем у 2015 році кримінального провадження, що набуло суспільного резонансу, за фактом незаконного збагачення керівника ГУДФС в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Надаючи правову оцінку рішенню кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, суд виходить з таких міркувань.

Верховний Суд у постановах, зокрема, від 10.04.2020 (справа №819/330/19), від 21.10.2021 (справа № 640/154/20), від 02.11.2021 (справи №№ 120/3794/20-а, 640/1598/20), від 04.11.2021 (справа № 640/537/20), від 02.12.2021 (справа №640/25187/19), від 22.12.2021 (справа №640/1208/20) висловився щодо обґрунтованості і вмотивованості рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації як необхідної умови його відповідності критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, а також зауважив, що рішення цього органу [кадрової комісії], не заперечуючи його дискреційних повноважень на їх ухвалення, можуть піддаватися судовому контролю.

У постанові від 09.12.2021 у справі №160/9796/20 Верховний Суд зауважив, що кадрова комісія є уповноваженим суб`єктом з питань проведення атестації прокурорів та прийняття рішення за її результатами, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якого поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України. Межі дискреції кадрової комісії щодо проведення добору або атестації прокурорів не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю.

Таким чином, суд адміністративної юрисдикції може надавати правову оцінку рішенню кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, зокрема оцінювати висновки кадрової комісії та обставини, на яких ґрунтується сумнів її членів щодо відповідності особи прокурора вимогам професійної етики, компетентності та доброчесності.

З цих підстав суд визнає помилковим твердження представника Офісу Генерального прокурора про відсутність у суду таких повноважень.

Стосовно посилань представника відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у справах №№ 9901/729/18, П/800/409/17, 800/328/17, 800/248/17, 800/264/17, 800/354/17 та ін. суд зауважує, що у зазначених справах спірні відносини стосувались кваліфікаційного оцінювання суддів, тобто такі відносини не є релевантними (подібними).

Поряд з цим, суд також враховує, що кадрова комісія, як уповноважений суб`єкт з проведення співбесіди з прокурором у ході його атестації, наділена широким розсудом та повноваженнями щодо збирання, отримання, опрацювання та аналізу інформації з відкритих джерел про дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, проходження ним служби в органах прокуратури, виконання посадових обов`язків тощо.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації повинно бути достатньою мірою (зрозумілою сторонньому спостерігачу) обґрунтованим, тобто у ньому, серед іншого, зазначаються не лише загальні причини чи/та обставини його прийняття, але й мотиви з посиланням на відповідні докази, які б створювали підстави для негативних висновків. Також таке рішення повинно відповідати критеріям ясності, чіткості, доступності та зрозумілості.

Так, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 10.04.2020 у справі №819/330/18, від 21.10.2021 у справі №640/154/20 роз`яснив, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови ухвалення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

За висновками Верховного Суду, рішення про неуспішне проходження прокурором атестації можна вважати вмотивованим, якщо в ньому зазначено обставини, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку №221 питань, які мають бути дослідженні в рамках атестації прокурора; є посилання на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; є оцінка доводів та аргументів особи, щодо якої застосовується процедура атестації; є посилання на норми права, якими керувалася Комісія. Таке рішення повинно містити судження Комісії щодо професійної, особистої, соціальної компетентності прокурора, його доброчесності та професійної етики, відтак його здатності на належному рівні здійснювати покладені на нього законом обов`язки на займаній посаді.

У свою чергу, судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень здійснюється за визначеними частиною другої статті 2 КАС України критеріями, зокрема, чи діяли вони, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, необхідною та достатньою передумовою для прийняття відповідачем висновку про невідповідність прокурора критеріям професійної етики та доброчесності є отримання кадровою комісією достовірної інформації, яка є достатньою для такого висновку, або наявність обґрунтованого сумніву щодо доброчесності та професійної етики особи, що має ґрунтуватись на чітких, формалізованих та об`єктивних критеріях такого визнання (оцінювання) та повинно підтверджуватися достатньою достовірною інформацією.

Представник позивача у ході розгляду справи в суді, стверджуючи про необґрунтованість рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, зауважила, що обставини складення відносно позивача протоколу від 05.07.2019 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, були предметом дослідження у ході розгляду Октябрським районним судом м. Полтави справи про адміністративне правопорушення №554/6297/19.

Зокрема, представник позивача посилалась на те, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.07.2019 справу щодо ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП /т. 1, а.с. 79-82/.

Представник позивача також звертала увагу на те, що наведені обставини були враховані Полтавським окружним адміністративним судом під час розгляду справи №440/4268/20, який у рішенні від 03.12.2020 звернув увагу на принцип презумпції невинуватості особи, що застосовується у справах про адміністративні правопорушення та згідно якого всі сумніви стосовно події та винуватості особи, яка притягується до відповідальності, трактуються на його користь.

Оцінюючи такі доводи представника позивача, суд звертає увагу на те, що кадровою комісією в основу спірного рішення про неуспішне проходження позивачем атестації покладено не сам факт складення стосовно ОСОБА_1 протоколу від 05.07.2019 про вчинення адміністративного правопорушення, а обставини, встановлені у ході службового розслідування за фактом складання відносно слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції протоколу про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у ході проведення співбесіди кадровою комісією досліджено та враховано обставини, відображені у висновку службового розслідування від 05.09.2019, затвердженому прокурором Полтавської області Д. Чібісовим /т. 1, а.с. 151, зворот - 156/.

Зокрема, кадровою комісією враховано та відображено у рішенні від 06.10.2021 №7 про неуспішне проходження прокурором атестації, що позивач складення відносно нього протоколу від 05.07.2019 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не заперечував.

Комісією також враховано, що транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , працівниками поліції зупинено 05.07.2019 о 00:30, позивач від проведення огляду на стан сп`яніння відмовився, а медичний огляд у Полтавському обласному наркологічному диспансері проведено 05.07.2019 о 02:40, тобто пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для проведення медичного огляду на стан сп`яніння, як те передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Під час проходження співбесіди прокурор ОСОБА_1 на запитання членів Комісії, чи пропонувалось йому пройти освідування за допомогою приладу "Драгер" або звернутись до медичного закладу відповів ствердно, проте повідомив, що не хотів проходити освідування, оскільки у нього виникла підозра щодо об`єктивності результату тесту.

Суд враховує, що у силу пункту 9 розділу ІІ Інструкції №1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Факт проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 понад визначений названою Інструкцією строк не заперечувався позивачем та відображений у постанові Октябрського районного суду м. Полтави від 17.07.2019 у справі №554/6297/19 та висновку службового розслідування від 05.09.2019.

З урахуванням наведеного, проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у порушення вимог Інструкції сприйнято кадровою комісією як намагання прокурора отримати хибний висновок щодо результатів медичного огляду про відсутність будь якого виду сп`яніння.

При цьому висновок Полтавського обласного наркологічного диспансеру від 05.07.2019 №233 кадровою комісією правомірно оцінений критично, оскільки його отримано з порушенням вимог Інструкції, внаслідок чого він вважається недійсним.

Посилання представника позивача на сам факт закриття судом провадження у справі про адміністративне правопорушення не є достатньої підставою для висновку про необґрунтованість спірного рішення кадрової комісії, адже, як визначено частиною сьомою статті 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Оцінюючи правомірність спірного рішення суд виходить з того, що кадровою комісією обґрунтовано зосереджено увагу на поведінці позивача у ході складення протоколу про адміністративне правопорушення, а не на обставинах притягнення чи непритягнення його до адміністративної відповідальності.

У контексті наведеного суд визнає слушними посилання кадрової комісії на положення пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону України "Про прокуратуру", статті 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.

Зокрема, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

У силу статті 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017, прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї. У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності вживає заходів до спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, врахування кадровою комісією обставин складення щодо позивача протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відмови від проходження освідування на стан сп`яніння та проведення медичного огляду поза визначений нормативно-правовими актами строк відповідає змісту та обсягу повноважень кадрової комісії, а також суті і завданням проведення співбесіди з прокурором з метою виявлення його відповідності вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Стосовно врахування Комісією висновку від 01.12.2020 про результати службового розслідування за фактом можливого вчинення окремими працівниками Полтавської обласної прокуратури дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, під час проведення кримінального провадження №00000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 364 КК України, затверджений в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури Плескачем О.Ю., суд враховує такі обставини.

У висновку службового розслідування констатовано, що слідчим відділом прокуратури Полтавської області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000368, відомості про яке зареєстровані у ЄРДР 27.10.2017 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави 14.12.2017 слідчим Кириченком С.А. проводився тимчасовий доступ до речей і документів у Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області, під час якого вилучалися оригінали заяв, документи із землеустрою та інше.

Також на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави 19.12.2017 слідчим Кириченком С.А. проводився тимчасовий доступ до речей і документів у ПП "Алан-Зем", під час якого вилучалися оригінали договорів, клопотань, документів із землеустрою та журнал.

На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави 28.12.2017 слідчим Кириченком С.А. проводився тимчасовий огляд документів у архівному відділі Решетилівської райдержадміністрації Полтавської області, під час якого вилучені копії документів сесії Демидівської сільської ради.

Із 10.08.2018 слідчим у зазначеному кримінальному провадженні призначено слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 .

Відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження.

Відповідно до книги обліку речових доказів прокуратури Полтавської області документи, вилучені під час тимчасових доступів та обшуків у кримінальному провадженні №0000368 слідчим ОСОБА_1 не передавалися відповідальній особі ОСОБА_4 .

Під час проведення службового розслідування встановлено, що документи та системний блок до комп`ютера вилучені під час тимчасових доступів та обшуків слідчим ОСОБА_5 знаходяться в кабінеті №1-в Полтавської обласної прокуратури, в якому раніше перебували робочі місця слідчих прокуратури Полтавської області. Складено відповідний акт членами комісії.

У матеріалах кримінального провадження №0000368 від 27.10.2017 містяться процесуальні документи щодо вилучення під час тимчасових доступів та обшуків договори, клопотання, журнали, зошити, документи із землеустрою, системний блок та інше.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що факт вчинення окремими працівниками Полтавської обласної прокуратури дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.ч. 1, 2 ст. 364 КК України, частково знайшли своє підтвердження.

Зокрема, в листопаді 2018 року слідчий ОСОБА_1 не передав документи, які вилучені під час тимчасових доступів та обшуків, прокурору ОСОБА_6 під час визначення підслідності в кримінальному провадженні за слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області.

Таким чином, у ході службового розслідування підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури під час проведення кримінального провадження №00000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 364 КК України, про що безпосередньо зазначено у висновку службового розслідування від 01.12.2020.

Оцінивши згадані обставини кадрова комісія у рішенні від 06.10.2021 №7 зауважила, що ОСОБА_1 , будучи слідчим у кримінальному провадженні, не передав речові докази, на які судом накладено арешт, ні до кімнати зберігання речових доказів, ні процесуальному керівнику, ні до нового органу досудового розслідування, а залишив їх у кабінеті слідчих, де вони знаходились з 10.08.2018 до 01.12.2020 навіть після його звільнення з органів прокуратури з 18.08.2020 через неуспішне проходження атестації.

Перелічені вище дії прокурора ОСОБА_1 , на думку комісії, поза всяким сумнівом шкодять його особистій репутації та авторитету прокуратури в цілому, свідчать про безвідповідальне ставлення прокурора до виконання службових обов`язків.

Оцінюючи наведені доводи кадрової комісії суд зауважує, що у силу статті 15 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор повинен здійснювати службові повноваження сумлінно, компетентно, вчасно і відповідально. Постійно підвищувати свій загальноосвітній та професійний рівень, культуру спілкування, виявляти ініціативу, відповідальне ставлення та творчий підхід до виконання своїх службових обов`язків, фахово орієнтуватися у чинному законодавстві, передавати власний професійний досвід колегам. Він має усвідомлювати, що його діяльність оцінюється з урахуванням рівня підготовки, знання законодавства, компетентності, ініціативності, комунікативних здібностей, здатності вчасно і якісно виконувати службові обов`язки та завдання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення про неуспішне проходження позивачем атестації у відповідній частині ґрунтується на сукупності обставин, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку №221 питань, які мали бути дослідженні в рамках атестації прокурора; підтверджене посиланням на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; членами комісії здійснена оцінка доводів та аргументів особи, щодо якої застосовується процедура атестації; рішення містить посилання на норми права, якими керувалася Комісія.

Доводи представника позивача про те, що за вищеописаним фактом ОСОБА_1 не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності суд відхиляє, оскільки на дату проведення службового розслідування та складення висновку від 01.12.2020 позивач був звільнений з органів прокуратури на підставі наказу прокуратури Полтавської області від 18.08.2020 №589к, що виключало можливість ініціювання щодо нього дисциплінарного провадження.

Поряд з цим, суд наголошує, що кадрова комісія є не дисциплінарним, а кваліфікаційним органом. Повноваження кадрової комісії полягають не у з`ясуванні підстав та обставин вчинення чи невчинення прокурором дисциплінарного проступку, а наданні оцінці діям прокурора під час виконання своїх посадових обов`язків, що входить до поняття професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Так, за обставин цієї справи кадрова комісія у ході проведення співбесіди з позивачем у рамках його атестації надавала правову оцінку не обставинам притягнення чи не притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а його професійній поведінці під час виконання посадових обов`язків, що відповідає змісту та обсягу повноважень кадрової комісії, а також суті і завданням проведення співбесіди з прокурором з метою виявлення його відповідності вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Окрім того, кадрова комісія у спірному рішенні, посилаючись на приписи статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, звернула увагу на наявну інформацію про закриття позивачем у 2015 році кримінального провадження за фактом незаконного збагачення керівника ГУ ДФС в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що набуло суспільного резонансу.

Зокрема, на запитання члена кадрової комісії щодо закриття кримінального провадження прокурор повідомив, що одним із чинників було те, що провадження цієї категорії досить важко розслідувати і доводити в них вину особи, а також сам факт незаконного збагачення.

Відповідно до частини другої статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.

Надані позивачем пояснення, на переконання кадрової комісії, свідчать про недостатній професійний рівень прокурора та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків.

Посилання представника позивача на те, що постанова про закриття відповідного кримінального провадження є чинною, не спростовують наведених вище висновків кадрової комісії.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора являє собою відображення інформації про особу прокурора, отриманої з офіційних джерел, а також інформації, наданої безпосередньо самим прокурором.

У спірних відносинах кадровою комісією врахована інформація, що знаходиться в особовій справі прокурора Наконечного П.В. у формі висновків від 05.09.2019 та від 01.12.2020, загальнодоступна інформація з мережі інтернет, а також пояснення прокурора, надані ним у ході проведення співбесіди.

Наявність такої інформації, на переконання суду, є достатньою підставою для висновку про обґрунтований сумнів щодо відповідності позивача вимогам професійної етики та доброчесності.

Посилання представника позивача на заохочення ОСОБА_1 під час служби в органах прокуратури, а також проходження ним щорічної таємної перевірки доброчесності, самі по собі не зумовлюють висновку про протиправність рішення кадрової комісії від 06.10.2021 №7 про неуспішне проходження атестації.

Суд у ході розгляду цієї справи враховує, що Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 №1401-VIII Конституцію України доповнено статтею 131-1, відповідно до якої в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Так, Конституція України віднесла прокурорів у розділ правосуддя, змінила характер їх діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення та запровадила нові принципи в проведенні оцінювання як суддів, так і прокурорів.

У свою чергу, проведення атестації прокурорів визначено на законодавчому рівні як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

У Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 №5-р(ІІ)/2020 зазначено, що не лише структурне положення статті 131-1 Конституції України визначає нове місце прокуратури в системі державної влади України. Те, що прокуратура належить до української системи правосуддя, опосередковано випливає також із того припису Конституції України, відповідно до якого саме в системі правосуддя згідно із законом утворюються та діють органи та установи, що провадять стосовно суддів і прокурорів рівнозначно - їх добір, професійну підготовку, оцінювання та розгляд справ щодо їх дисциплінарної відповідальності (частина десята статті 131). Річ у тім, що прокурор, діючи від імені суспільства загалом, як і суддя, діючи від імені держави, при виконанні своїх професійних обов`язків на посаді має чинити справедливо й безсторонньо. Прокуророві, подібно судді, не належить виконувати професійні обов`язки за наявності приватного інтересу. На прокурора, як і на суддю, поширюються певні обмеження, обумовлені потребою забезпечити його безсторонність і доброчесність. Із професійних обов`язків прокурора випливає потреба в доборі на цю посаду таких осіб, що відповідають особливим кваліфікаційним вимогам. Вимоги до осіб, які мають намір обійняти посаду прокурора, мають бути подібними до тих, що їх висунуто до кандидатів на посаду професійного судді. Подібність професії прокурора за правилами, що застосовуються до професії судді, має поширюватись і на запровадження механізмів та процедур у питаннях професійної підготовки, оцінювання, призначення, кар`єрного зростання, дисциплінарної відповідальності, звільнення прокурорів тощо. У цьому аспекті Венеційська Комісія зазначала: "Є цілком очевидним, що система, за якої прокурори нарівні з суддями чинять відповідно до найвищих стандартів доброчесності й безсторонності, надає більшого захисту людським правам, ніж система, що покладається лише на суддів" (Доповідь про європейські стандарти щодо незалежності судової системи: частина ІІ служба обвинувачення, CDL-AD(2010)040, § 19).

Відповідно до пункту 39 Бордоської декларації "Судді та прокурори в демократичному суспільстві" прокурорами мають бути особи з високими моральними якостями; через характер повноважень, на виконання яких вони свідомо погодились, прокурори є постійно відкриті для публічної критики; будучи головними суб`єктами здійснення правосуддя, вони мають повсякчасно підтримувати честь і гідність своєї професії.

У Європейських керівних принципах з етики і поведінки для прокурорів ("Будапештські керівні принципи"), прийнятих на 6-й конференції Генеральних прокурорів Європи у Будапешті 31.05.2005, відзначено, що прокурори відіграють ключову роль у системі кримінальної юстиції, і повинні твердо дотримуватися професійних стандартів та підтримувати честь і гідність своєї професії; відповідати найвищим стандартам чесності і піклування, прокурори не повинні компрометувати своїми вчинками в приватному житті такі позитивні якості співробітників органів прокуратури, як чесність, справедливість і неупередженість.

Аналогічні положення викладені у Стандартах професійної відповідальності та викладення основних прав і обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною асоціацією прокурорів 21.04.1999.

Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийнято восьмим Конгресом Організації об`єднаних націй з попередження злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, будучи найважливішими представниками системи здійснення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.

Статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів визначено, що одними із принципів, на яких ґрунтується професійна діяльність прокурорів, є доброчесність, формування довіри до прокуратури.

На переконання суду, оцінка професійної компетентності прокурора, професійної етики та доброчесності прокурора - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, отриманої в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті КДКП, національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.

Тому завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його рівня компетентності, відповідність вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.

Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності) офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади.

У разі наявності у членів кадрових комісій обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності прокурора критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, йому надається можливість довести протилежне до прийняття остаточного рішення за результатами атестації. Визначення відповідності або невідповідності прокурора критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушення вимог професійної компетентності, професійної етики і доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної компетентності, професійної етики чи доброчесності).

З огляду на вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Шістнадцятої кадрової комісії від 06.10.2021 №7 про неуспішне проходження атестації прийняте з підстав невідповідності прокурора ОСОБА_1 вимогам професійної етики і доброчесності є правомірним, обґрунтованим та мотивованим, містить посилання на фактичні обставини, докази та нормативно-правові акти, враховані членами кадрової комісії під час його ухвалення, а тому підстави для скасування цього рішення відсутні.

Суд зазначає, що законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, вказав які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю.

У спірних відносинах позивач перебував у стані повної правової визначеності, коли, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, не міг не усвідомлювати юридичних наслідків непроходження одного з етапів атестації, із правилами якої він погодився, подавши відповідну заяву.

Зважаючи на наведене, правові підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення кадрової комісії відсутні.

Доводи представника позивача про те, що рішення від 06.10.2021 №7 прийняте неповноважним складом кадрової комісії суд визнає необґрунтованими з таких підстав.

Наказом в.о. Генерального прокурора від 07.10.2020 №473 утворено шістнадцяту кадрову комісію у складі шести осіб /т. 1, а.с. 57-58/.

Зі змісту протоколу від 06.10.2021 №44 засідання шістнадцятої кадрової комісії слідує, що під час проведення співбесіди з ОСОБА_1 були присутні п`ять членів кадрової комісії: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 /т. 1, а.с. 142-146/.

Присутність п`яти членів кадрової комісії у силу пункту 8 Порядку №233 є підставою для висновку про наявність кворуму та правомочність засідання кадрової комісії.

За результатами співбесіди з прокурором ОСОБА_1 голоси членів комісії розділились таким чином: "за" - 3, "проти" - 2, що у силу пункту 12 Порядку №233 є підставою для ухвалення рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

Рішення від 06.10.2021 №7 про неуспішне проходження позивачем атестації підписане п`ятьма членами кадрової комісії, що були присутніми під час проведення співбесіди.

Таким чином, оспорюване рішення ухвалене повноважним складом комісії та підписане усіма членами комісії, що його ухвалили.

За наявності відповідного рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, Полтавська обласна прокуратура на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX правомірно видала наказ від 29.10.2021 №993к про звільнення позивача із займаної посади в органах прокуратури.

Правові підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення кадрової комісії та наказу про звільнення позивача з посади відсутні.

А тому у задоволенні позову у відповідній частині вимог належить відмовити.

Інші позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню як похідні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /т. 1, а.с. 65-66/.

Відповідачі доказів понесення судових витрат до суду не надали.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачами, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі, стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені частиною восьмою статті 18, частинами сьомою, восьмою статті 44, статтями 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя О.О. Кукоба