Справа № 460/12499/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 460/12499/21 пров. № А/857/2279/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (прийняте у м. Рівне суддею Друзенко Н. В., складене у повному обсязі 22 листопада 2021 року) в справі № 460/12499/21 за адміністративним позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року Національна академія внутрішніх справ (далі також - НАВС) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, в сумі 99 523 грн 85 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач навчався в Національній академії внутрішніх справ з 16 серпня 2016 року по 04 липня 2020 року за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а в разі відмови від подальшого проходження служби протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Проте, звільнившись зі служби за власним бажанням, відповідач не виконав обов`язку по відшкодуванню зазначених витрат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 99 523 грн 85 коп.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що право позивача на звернення до суду у цій справі могло виникнути лише у випадку його відмови від добровільного відшкодування цих виплат. Повідомлення про зобов`язання відшкодування таких витрат він не отримував і такого повідомлення йому ніхто не вручав. Відсутність у позивача належних доказів його повідомлення про добровільне відшкодування ним цих витрат та відсутність доказів його відмови у такому відшкодуванні вказує на безпідставність заявленого позову.

Позивач Національна академія внутрішніх справ подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказала, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують оскаржуваного рішення суду першої інстанції; жодних доказів в обґрунтування порушенням судом першої інстанції при ухваленні цього рішення норм матеріального та процесуального права відповідачем при поданні апеляційної скарги не надано.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, наказом т.в.о. ректора Національної академії внутрішніх справ від 28.07.2016 № 94 о/с ОСОБА_1 з 16 серпня 2016 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за державним замовленням до Національної академії внутрішніх справ.

27.11.2017 між НАВС, комплектуючим підрозділом - ГУ НП в Рівненській області та відповідачем було укладено Контракт № 16-278 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.

При цьому, відповідно до п. 2.3.5 Контракту у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання ОСОБА_1 зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утримання у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» .

З 16.08.2016 по 04.07.2020 відповідно до умов Контракту відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг.

Відповідно до наказу НАВС від 04.07.2020 № 561 відповідачу присуджено ступінь вищої освіти «бакалавр» за спеціальністю «Право» та видано диплом бакалавра (а. с. 8).

Після закінчення навчання позивача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.

12.08.2021 на адресу НАВС надійшов лист від ГУ НП в Рівненській області від 06.08.2021 № 4925/116/04/12-2021 про направлення матеріалів щодо звільнення молодого фахівця ОСОБА_1 (а. с. 12).

Наказом ГУ НП в Рівненській області від 06.08.2021 № 133 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням (а.с. 15, 16).

06.08.2021 ОСОБА_1 оформлено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, за весь період навчання (а.с. 23).

Згідно з довідкою НАВС від 04.07.2020 витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 в НАВС складають 99 523,85 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував його тим, що про обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, відповідач був обізнаний під час підписання Контракту.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Згідно із пунктами 4,5 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до п. 2.3.5 Контракту № 16-278 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, укладеного між НАВС, комплектуючим підрозділом - ГУ НП в Рівненській області та ОСОБА_1 , у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом 3 років після закінчення навчання ОСОБА_1 , такий зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утримання у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, наказом ГУ НП в Рівненській області від 06.08.2021 № 133 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням (а.с. 15, 16).

Тобто, відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.

На виконання вимог пункту 3 Порядку № 261 та умов Контракту позивачем були здійснені розрахунки фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія), у тому числі ОСОБА_1 , які були затверджені відповідними наказами.

Як слідує з доводів ОСОБА_1 , він не заперечує факту його обізнаності щодо наявності в нього обов`язку із відшкодування витрат за навчання у разі звільнення його зі служби в поліції, однак заперечує факт належного його повідомлення про зобов`язання відшкодування таких витрат, оскільки зазначає, що повідомлення, наявне в матеріалах справи, йому не вручалося.

Разом з тим, оскільки умовами контракту був передбачений обов`язок ОСОБА_1 відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, а також невідшкодування ним вказаних виплат у добровільному порядку, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення відповідних витрат в судовому порядку.

При цьому, факт неналежного, як стверджує відповідач, його повідомлення про зобов`язання відшкодування таких витрат, не спростовує наявність в нього обов`язку їх відшкодування, при тому, що обов`язок відшкодування цих витрат було роз`яснено позивачу та його батькам у поясненнях від 20 та 21 липня 2021 року. Проте, незважаючи на це, позивач після звільнення із служби добровільно ці витрати не відшкодував.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року в адміністративній справі № 460/12499/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена та підписана у повному обсязі 16 березня 2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Ільчишин Н.В. у відпустці.