Справа № 540/8622/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

21 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/8622/21
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Осіпов Ю.В., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, позивач 18.02.2022р. подала апеляційну скаргу (засобами поштового зв`язку).

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки апелянтом пропущений строк звернення до суду з апеляційною скаргою, а також не надано доказів сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Так, право на особи апеляційний перегляд судових рішень кореспондується із обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Зазначені процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

У свою чергу, процесуальний строк звернення до адміністративного суду, насамперед, покликаний забезпечувати принцип правової визначеності та є гарантією захисту прав сторін спору. Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на певну процесуальну дію та без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу.

Недотримання ж встановлених законодавством строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено ст.287 КАС України, згідно з ч.6 якої, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Враховуючи, що предметом оскарження у межах даної адміністративної справи є постанова державного виконавця Суворовського відділу ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кузьменко В.О. від 22.05.2016р. №47542490 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі - 42373,98 грн., підлягають застосуванню положення ст.287 КАС України, якими встановлений 10-денний строк оскарження рішення, що обчислюється з дня його проголошення.

Оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції було ухвалено в порядку письмового провадження 21.01.2022р. Втім, відповідно до штампу відділення поштового зв`язку апеляційна скарга подана позивачем 18.02.2021р. (засобами поштового зв`язку), тобто зі значним пропуском встановленого строку на його апеляційне оскарження.

Заява про поновлення пропущеного строку апелянтом до суду не надавалася.

Варто зауважити про те, що положеннями ст.287 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку ч.3 ст.295 КАС України, і на відміну від правил, установлених ст.270 КАС України, передбачений ст.287 КАС України строк на апеляційне оскарження не є преклюзивним.

Тобто, причини пропуску встановленого строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їх поважності в загальному порядку, визначеному КАС України, із урахуванням визначених ч.6 ст.287 КАС України особливостей, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, необхідно надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск такого строку. У той же час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Наведене дає підстави для висновку, що обставини пропуску строку звернення до суду є оціночними, комплексними і такими, що потребують дослідження в кожному окремому випадку. Питання наявності або відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою поважними вирішується судом апеляційної інстанції на підставі фактичних обставин справи, із урахуванням наведених обґрунтувань та наданих доказів.

Однак, доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається лише на особу, яка звертається із апеляційною скаргою, та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведені обставини та з огляду на відсутність заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги, суд позбавлений можливості самостійно визначити поважність причин пропуску скаржником встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду 1-ї інстанції.

Таким чином, протягом 10 (десяти) днів з дня отримання судового рішення про залишення апеляційної скарги без руху, апелянт повинна подати до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, в якому вказати поважність причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, з підтверджуючими доказами та матеріалами.

Що ж до відсутності відомостей про сплату судового збору, слід зазначити наступне.

Так, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору (п.1 ч.5 ст.296 КАС України).

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору складає - 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання апеляційної скарги - 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.3 ч.2 цієї статті).

Станом на 01.01.2021р., розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2270 грн.

Отже, враховуючи майновий характер позовних вимог (42373,98), за подання цього позову до суду першої інстанції позивач повинна була сплатити судовий збір у повному обсязі - 908 грн. (2270 грн. х 0,4). Відповідно, ставка судового збору за подання апеляційної скарги становить - 1362 грн. (908 грн. х 150%).

Водночас, у поданій апеляційній скарзі позивач заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивувала скрутним матеріальним становищем.

Розглянувши вказане клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч.1 ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору, та ч.1 цієї статті визначені особи, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Умови, за яких суд може, зокрема, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення застосовується, обумовлені ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 цієї статті, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, звільнити від сплати або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або; 3) предметом позову є: захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав або ж відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» закріплено те, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті.

Отже, суд наділений повноваженнями відстрочити сплату (зменшити тягар) судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас, конструкція наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що відстрочення сплати (зменшення тягаря) судових витрат, якого зазнає сторона, є не «обов`язком» суду, а саме його «повноваженням» як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж, стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини стосовно її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень відстрочити або ж розстрочити сплату судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Своєю чергою, матеріали апеляційної скарги не містять обставин і відповідних доказів щодо майнового стану позивача (за попередній календарний рік) чи інших передбачених у ст.8 Закону України «Про судовий збір» підстав для відстрочення сплати судового збору. Інших обставин, які в силу зазначених вимог закону дають можливість вирішення питання стосовно відстрочення сплати судового збору, позивачем не зазначено та відповідних доказів не надано.

До того ж, вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 27.04.2020р. у справі №9901/73/20 та від 05.10.2020р. у справі №320/3942/19.

Зважаючи на те, що апелянт не надала належних та достатніх доказів на підтвердження своєї неспроможності сплатити судовий збір, у задоволенні її клопотання про відстрочення сплати судового збору належить відмовити.

Разом із тим, виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у повному обсязі - 1362 грн. за належними реквізитами щодо його сплати:

отримувач коштів: ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО): 899998;

рахунок отримувача: UA1015758;

код класифікації доходів бюджету: 22030101.

За правилами ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296, застосовуються положення ст.169 КАС України.

Керуючись ст.ст.121,133,169,287,296,298,325,328 КАС України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надати апелянту 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Осіпов Ю.В.