Справа № 460/1838/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/1838/21 пров. № А/857/1446/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №460/1838/21(головуючий суддя Гудима Н.С., м. Рівне, повний текст судового рішення складено 22 листопада 2021 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16березня 2021 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про визнання протиправними дій відповідача щодо неправильного нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 29.02.2020 з встановленням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року та зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що протягом періоду служби ОСОБА_1 в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, а саме з 1997 року по 2020 рік, нарахування та виплата індексація грошового забезпечення йому проводилася неправильно. Так, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області неправильно встановило базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . На думку позивача, дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області щодо неправильного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення є необґрунтованими та протиправними.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.03.2014, з 01.08.2014 по 30.11.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2018, а також у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за періоди з 01.04.2014 по 31.07.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, та з 01.01.2019 по 29.02.2020 з урахуванням базового місяця березень 2018 року. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.03.2014, з 01.08.2014 по 30.11.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2018, а також нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.04.2014 по 31.07.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, та з 01.01.2019 по 29.02.2020 - з урахуванням базового місяця березень 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що Головне управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області правильно встановлювало та змінювало базові місяці для обрахунку індексації ОСОБА_1 . Застосування березня 2018 року як базового в даній справі не є спірним, так як саме цей місяць і був базовим для обрахунку індексації позивача протягом 01.03.2018 29.02.2020. Щодо застосування січня 2008 року як базового для обрахунку індексації позивача протягом січня 2008 року березня 2018 року, то таке застосування є безпідставним, адже ОСОБА_1 протягом вказаного періоду встановлювались різноманітні надбавки та змінювався оклад, що було підставою для зміни базового місяця з січня 2008 року. Крім того, апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, а тому до нього не слід застосовувати норми права, що регулюють проходження служби військовослужбовцями. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змінз таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що з 22.08.1994 по 29.02.2020 ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Державної служби з надзвичайних ситуацій в Рівненській області (а.с.11).

24.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з запитом про надання інформації щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, починаючи з січня 2014 року, із зазначенням місяця, який був базовим при нарахуванні індексації грошового забезпечення. Крім того, в даному запиті позивач просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 29.02.2020 із встановленням базових місяців січня 2008 року та березня 2018 року (а.с.16).

Листом від 03.03.2021 №6202-1021/6208 Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області надало ОСОБА_1 відомості щодо нарахованої та виплаченої індексації, згідно з якими йому нараховувалася індексація грошового забезпечення у 2014, 2015, 2019 та 2020 роках (а.с. 17, 18).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Частиною першою статті 115 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 125 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Інструкцією «Про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 квітня 2015 року № 475 (далі - Інструкція № 475).

Пунктами 2, 3 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення у службі цивільного захисту, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01.01.2016 - 101) відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових).

Аналогічна правова позиція випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 і від 22 липня 2020 року у справі №400/3017/19.

Предметом спору у цій справі є оцінка: наявності чи відсутності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 29лютого 2020 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018, як базових місяців для розрахунку.

Встановлено, щозгідно інформаційної довідки, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області,з 01.01.2014 по 31.03.2014, з 01.08.2014 по 30.11.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2018 відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення. В періоди з 01.04.2014 по 31.07.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2015, з 01.01.2019 по 29.02.2020Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області нараховувало та виплачувало позивачу індексацію грошового забезпечення. Поряд з цим, жодних доказів, що при обрахунку індексації у 2014-2015 роках був застосований базовий місяць січень 2008 року та у 2019-2020 роках - березень 2018 року, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2013 №33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» реорганізовано шляхом злиття Територіального управління МНС у Рівненській області та Управління Держтехногенбезпеки у Рівненській області, утворено Головне управління ДСНС у Рівненській області.

На виконання вказаної постанови, наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області №4 від 31.04.2013 ОСОБА_1 - колишнього начальника відділу оперативного реагування Територіального управління МНС у Рівненській області призначено начальником управління реагування на надзвичайні ситуації Головного управління ДСНС України у Рівненській області (а.с.28).

Посадовий оклад та надбавки встановлені позивачу відповідно до наказу МНС України від 28.01.2008 №53 «Про встановлення схем посадових окладів осіб начальницького складу», від 10.06.2008 №447 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту».

При вирішенні спірних правовідносин судом підлягає врахуванню положення, визначені пунктом 10-2 Порядку № 1078 щодо особливостей обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати для працівників, яких переведено на іншу роботу.

Так, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Апеляційним судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що підвищення грошового доходу ОСОБА_1 з дати призначення у новоутворений орган перевищило суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу та яка мала нараховуватися із базового місяця - січень 2008 року.

Також не надано доказів наявності передбачених пунктом 10-2 Порядку № 1078 застережень щодо неможливості збереження за позивачем базового місяця січень 2008 року.

Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України».

Підвищення тарифних ставок (окладів) за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (набрала законної сили 01 березня 2018 року), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.

Судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що індексація грошового забезпечення була виплачена ОСОБА_1 в повному обсязі у період з01.04.2014 по 31.07.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2015, з 01.01.2019 по 29.02.2020. Крім того, надана Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області інформація не містить вказівки на те, який базовий місяць застосовано для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с.18).

Водночас з 01.01.2014 по 31.03.2014, з 01.08.2014 по 30.11.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2018 позивачу взагалі не нараховано індексації грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є встановлення зобов`язання відповідачу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.03.2014, з 01.08.2014 по 30.11.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2018, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.04.2014 по 31.07.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, та з 01.01.2019 по 29.02.2020 - з урахуванням базового місяця березень 2018 року.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі №460/1838/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук