Справа № 716/2349/21
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/2349/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2022 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

за участю секретаря судових засідань - Кульки О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача -Павчука С.І.,

відповідача - Федорюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №3 м.Заставна ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Федорюка Дмитра Васильовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника Павчука С.І. звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №237058 від 19.11.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2021 поліцейським СРПП ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Федорюком Д.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №237058, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Згідно постанови, суть порушення полягає у тому, що при перевірці документів водій відмовився пред`явити документи на право керування транспортним засобом, чим порушив п.2.4 ПДР України. Позивач вважає що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП. Він не порушував Правил дорожнього руху, оскільки в той час він не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на узбіччі у зв`язку із несправністю. Крім того позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що він на той час не являвся водієм, у нього не було підстав для пред`явлення поліцейському документів на право керування транспортним засобом. Також він посилається на відсутність в постанові відомостей про докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачені ст. 251 КУпАП та не надання таких доказів до оскаржуваної постанови.

До суду надійшов відзив, у якому відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на доводи та обставини, викладені в ньому.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Павчук С.І. позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також позивач ОСОБА_1 пояснив, що 18.11.2021 біля 16 години він їхав на своєму автомобілі в м. Заставна в напрямку с. Товтри. Рухаючись по вул. Бажанського, його автомобіль вийшов із ладу та заглух. Йому прийшлося залишити автомобіль на місці зупинки. В подальшому біля 02 години ночі він із своїм другом перебували в салоні автомобіля, слухали музику, бо він не хотів залишати автомобіль без нагляду. В цей час до них під`їхав патрульний автомобіль та працівники поліції запропонували йому пред`явити документи, посвідчуючи право керування та пройти огляд на стан сп`янінні. Він відмовився, оскільки на той час не керував автомобілем. У зв`язку з цим відносно нього склали постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідач - поліцейський СРПП ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області інспектор Федорюк Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Останній пояснив, що 19.11.2021 біля 02 години ночі під час патрулювання м. Заставна у складі екіпажу з інспектором Бадалієм С.О. по вул. Бажанського ними було зупинено автомобіль RENAULT MEGAN д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що той керував автомобілем без увімкненого світла фар. Для встановлення особи водія було запропоновано останньому пред`явити відповідні документи. Однак останній відмовився, посилаючись на те, що він не керував автомобілем у зв`язку з технічною несправністю. Встановивши в поведінці ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, він запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, про що той відмовився. У зв`язку з наведеними обставинами, ним відповідно до приписів КУпАП відносно водія ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Інспектор СРПП ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП в Чернівецькій області Бадалій С.О. надав суду пояснення, що вночі 19.11.2021 вони разом з інспектором Федорюком Д.В. на поліцейському автомобілі здійснювали патрулювання в м.Заставна. Перебуваючи на вул. Бажанського вони побачили автомобіль, який рухався на зустріч без увімкнених фар ближнього світла. Коли вони під`їхали ближче на відстань 10-20 м, автомобіль вже стояв не рухаючись із заглушеним мотором. Вони підійшли до автомобіля, за кермом якого перебував позивач, повідомили причини зупинки, роз`яснили права, запропонували надати документи та пройти огляд на стан сп`яніння. Проте позивач відмовився, стверджуючи, що не керував транспортним засобом, поводив себе грубо, висловлюючись нецензурними словами. У зв`язку з виявленими порушеннями інспектором Федорюком Д.В. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ч.1 ст.126 КУпАП та складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та інспектора Бадалія С.О., дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.11.2021 інспектором СРПП ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Федорюком Д.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №237058, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 19.11.2021 о 02:00 год. в м.Заставна по вул. Бажанського водій ОСОБА_1 керував т/з RENAULT MEGAN д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби без вімкнення світла фар, в подальшому відмовився пред`явити документи на право керування, чим порушив п.2.4 ПДР України , за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП.

Приписами п.1.10 ПДР України визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

Відповідно до 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1

Із зазначених норм Правил дорожнього руху вбачається, що підставою для вимоги поліцейського пред`явити для перевірки вказані у п.2.1 документи є лише зупинка транспортного засобу поліцейським з дотриманням Правил дорожнього руху.

За невиконання вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за непред`явлення для перевірки документів, необхідно встановити, чи була законною та вмотивованою підстава для зупинки транспортного засобу, за умови, якщо особа, стосовно якої складається постанова про адміністративне правопорушення, наголошує, що інспектор поліції не мав законних підстав для витребування документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, серед іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

В свою чергу, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Також Верховний Суд України вказав, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст.75-76 КАСУ достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справа суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

При цьому суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові серії БАБ №237058 від 19.11.2021 в пункті 7 не зазначено будь-яких доказів, що додаються до неї. Тобто, відповідачем не зазначено про наявність відеозапису, який би підтверджував вчинення позивачем правопорушення.

Разом з тим, представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов, до якого долучено диск, на якому містяться відеофайли.

З метою повного і всебічного з`ясування обставин в даній адміністративній справі, судом було досліджено надані представником відповідача відеозаписи на диску.

У зазначених відеозаписах зафіксовано, що поліцейські наблизилися до припаркованого біля обочини автомобіля, в якому на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , за автомобілем стояв незнайомий чоловік. Автомобіль не рухався, та знаходився під кутом до обочини дороги. Однак, сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час руху автомобіля, що стало підставою зупинки автомобіля відеозаписами не зафіксовано.

Натомість в основу порушення, яке було зазначено у постанові, були покладені лише висновки самого відповідача без зазначення відповідних доказів. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Крім того, положеннями статті 283 КУпАП встановлені обов`язкові умови щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно вказаних положень Кодексу, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, серед іншого, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, що фактично виключає можливість прийняття їх в якості належних доказів по справі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.04.2018 року у справі №202/2862/17) та від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

З огляду на зазначене, надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у даній справі стосовно доказування вчинення або невчинення позивачем відповідного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП та у зв`язку з яким відповідачем прийнято оскаржувану постанову.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. Проте доводи відповідача та інспектора Бадалія С.О. про факт зупинки ними автомобіля, який рухався по вул. Бажанського в м.Заставна під керуванням водія ОСОБА_1 спростовується документом (товарним чеком) щодо транспортування автомобіля у зв`язку з технічною несправністю та фотознімком, наданими суду позивачем (а.с.9, 10).

Крім цього, постановою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Сірик І.С. від 08.12.2021, яка набрадла законної сили у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП ( яка є обов`язковою для адміністративного суду відповідно до ч.6 ст.КАС України) встановлено відсутність будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 о 02 год. 19.12.2021 транспортним засобом RENAULT MEGAN д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дійшов до необґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що суб`єктом владних повноважень не доведено суду законності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив 06.12.2021 згідно квитанції про сплату № судовий збір в розмірі 454 гривні, а відповідач в даній справі є посадовою особою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме із цієї юридичної особи на користь позивача.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб`єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечував проти визначеного розміру гонорару адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача з тих підстав, що він є неспівмірним обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04).

Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, на підтвердження понесених витрат представник позивача адвокат Павчук С.І. надав суду: ордер на надання правничої допомоги; додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 26.11.2021, згідно п.2 якого за послуги, передбачені п.1 додатку Замовник сплачує Виконавцю гонорар в розмірі 1000 грн. за кожну годину витраченого Виконавцем часу для виконання послуг; Акт виконаних робіт від 06.12.2021 , згідно якого вартість виконаних робіт складає 3000 грн., з яких: 1000 грн. (за одну годину) - за консультацію, ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції, опрацювання законодавчої бази та 2000 грн. (за дві години) - за складання процесуальних документів; квитанцію від 06.12.2021 про сплату ОСОБА_1 адвокату Павчуку С.І. за надання адвокатських послуг 3000 грн.

При цьому суд не погоджується з доводами представника позивача, що витрати позивача на правову допомогу в розмірі 3000 грн. є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, а також співмірними виконаним адвокатом роботами (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Слід вказати, що предметом даної справи є оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., що за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що надання відповідних консультацій та опрацювання законодавчої бази (одна година), підготовка процесуальних документів (тривалістю 2 години), не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи та сталу судову практику у даній категорії справ.

Також суд зазначає, що позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесено до категорії складних справ.

Тому суд не вважає належним чином обґрунтованою суму компенсації витрат на правничу допомогу у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача до 1000 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області слід стягнути 1000 гривень судових витрат по справі, які складаються із витрат на правничу допомогу.

На підставі ст.ст. 9, 245, 251, 258, 268, 283, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72, 75-77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №237058, винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 454,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн., а всього в розмірі 1454 (одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя О.Пухарєва