Справа № 600/7476/21-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/7476/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування припису

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати припис державного інспектора контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Стражира Михайла Тодоровича від 16 листопада 2021 року № 798-ДК/311 Пр/03/01-21.

Позовні вимоги мотивує тим, що припис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Стражира Михайла Тодоровича від 16 листопада 2021 року № 798-ДК/311 Пр/03/01-21 є не обґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки обставини на підставі яких винесений оскаржуваний припис не відповідають дійсності.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 13.01.2021 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наданих письмових пояснень, просив суд задовольнити позовні вимоги, розглядати у порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечував проти позову, надав пояснення суду по суті спору, а також клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У ч. 9 ст. 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 798-ДК від 16.11.2021 року державним інспектором контролю за використанням та охороною земель Стражиром Михайлом Тодоровичем 16.11.2021 року проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства громадянином ОСОБА_1 в с. Чорногузи Вижницького району Чернівецької області.

За результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка від 16.11.2021 року № 798-ДК/ 798 АП/09/01-21.

Із змісту вказаного акту вбачається, що позивач будучи власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0097 поруч самовільно зайняв земельну ділянку комунальної форми власності в межах населеного пункту села Чорногузи за кадастровим номером :01:001:1105 цільове призначення якої для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості площею 0,5845 га, огородивши її металевим парканом та приєднавши її до своєї земельної ділянки чим порушив вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. (а. с. 8-9).

16.11.2021 року відповідачем складено акт обстеження земельної ділянки № 798-ДК/188/АО/10/01-21. За результатом обстеження земельної ділянки встановлено, що позивач будучи власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0097 поруч самовільно зайняв земельну ділянку комунальної форми власності в межах населеного пункту с. Чорногузи за кадастровим номером :01:001:1105 площею 0,5845 га огородивши її металевим парканом та приєднавши її до своєї земельної. (а. с. 11-12).

16.11.2021 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення № 798-ДК/0310П/070 стосовно ОСОБА_1 (а. с. 13-14).

16.11.2021 року відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення 10 год. 00 хв. 29.11.2021 року в приміщенні відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі. (а. с. 15).

16.11.2021 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області винесло припис № 798-ДК/311Пр/03/01-21, який видано ОСОБА_1 ..

Вказаним приписом встановлено, що позивач будучи власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0097 поруч самовільно зайняв земельну ділянку комунальної форми власності в межах населеного пункту села Чорногузи за кадастровим номером :01:001:1105 цільове призначення якої для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості площею 0,5845 га, огородивши її металевим парканом та приєднавши її до своєї земельної ділянки чим порушив вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та приписано в 30-дений термін вжити заходів щодо усунення порушення за наявного законодавства. (а. с. 16-17).

20.11.2021 року позивач звернувся із зверненням до директора ТОВ «Компанія «Пелет-груп Еко» в якому просив надати інформацію про встановлення огорожі на земельній ділянці у с. Чорногузи, Вижницького району, Чернівецької області за кадастровим номером :01:001:1105, площею 0,5845 га. (а. с. 22).

24.11.2021 року ТОВ «Компанія «Пелет-груп Еко» у відповідь на звернення позивача повідомила, що дійсно ТОВ «Компанія «Пелет-груп Еко» встановила за свій рахунок огорожу земельної ділянки, розташованої в с. Чорногузи, Вижницького району, Чернівецької області за кадастровим номером :01:001:1105, площею 0,5845 га., згідно з наявними необхідними дозвільними документами без зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) та використовує цю ділянку відповідно до цільового призначення. (а. с. 23).

09.12.2021 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області винесло постанову про накладення адміністративного стягнення № 798-ДК/337 ПО/08/01-77. Постановлено визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а. с. 18-19).

09.12.2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області складено повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням № 798-ДК/211ШК/11/01, згідно з якого вимагається у 15-денний термін позивачу сплатити розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 56223,52 грн. (а. с. 20-21).

05.01.2022 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області винесено рішення щодо скасування чи зміни постанови по справі про адміністративне правопорушення № 798-ДК/0001РПО/02/01/22. Вирішено постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.12.2021 року № 798-ДК/337По/08-01-21, яку виніс Державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області Стражир М.Т. скасувати, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити. (а. с. 48, 52).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначено Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV (далі - Закон № 963-IV).

Відповідно ст. 4 Закону № 963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно ст. 5 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики.

Відповідно до ст. 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать:

а) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині:

додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;

виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням;

додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;

ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання;

розміщення, проектування, будівництва та введення в дію об`єктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель;

виконання комплексу необхідних заходів щодо захисту земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, псування, забруднення, засмічення відходами, заростання бур`янами, чагарниками та дрібноліссям;

дотримання строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов`язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням;

виконання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, своєчасного проведення рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених робочим проектом землеустрою;

дотримання правил, установленого режиму експлуатації протиерозійних, гідротехнічних споруд, збереження захисних насаджень і межових знаків;

додержання встановленого законодавством порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва;

додержання строків розгляду заяв чи клопотань щодо набуття і реалізації прав на землю;

б) внесення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань щодо:

приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель;

обмеження або зупинення освоєння земельних ділянок у разі розробки корисних копалин, у тому числі торфу, проведення геологорозвідувальних, пошукових та інших робіт з порушенням вимог земельного законодавства України;

припинення будівництва та експлуатації об`єктів у разі порушення вимог земельного законодавства України до повного усунення виявлених порушень і ліквідації їх наслідків;

припинення права користування земельною ділянкою відповідно до закону;

в) одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань;

ґ) участь у розробці нормативно-правових актів з питань державного контролю за використанням та охороною земель;

д) вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам;

е) вирішення інших питань відповідно до закону.

Статтею 10 Закону № 963-IV визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Державні інспектори під час виконання службових обов`язків мають право на носіння форменого одягу встановленого зразка та використовувати спеціальні транспортні засоби з кольорографічним забарвленням і написом з емблемою в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель може бути громадянин України, який має вищу освіту, стаж професійної діяльності у сфері землеустрою та/або у сфері права або стаж роботи в органах, що здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, не менше одного року.

Судом встановлено, що 16.11.2021 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення № 798-ДК/0310П/070 стосовно ОСОБА_1 (а. с. 13-14).

16.11.2021 року відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення 10 год. 00 хв. 29.11.2021 року в приміщенні відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі. (а. с. 15).

16.11.2021 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області винесло припис № 798-ДК/311Пр/03/01-21, який видано ОСОБА_1 ..

09.12.2021 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області винесло постанову про накладення адміністративного стягнення № 798-ДК/337 ПО/08/01-77. Постановлено визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а. с. 18-19).

Проте, 05.01.2022 року Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області винесено рішення щодо скасування чи зміни постанови по справі про адміністративне правопорушення № 798-ДК/0001РПО/02/01/22. Вирішено постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.12.2021 року № 798-ДК/337По/08-01-21, яку виніс Державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області Стражир М.Т. скасувати, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити. (а. с. 48, 52).

Таки чином, на думку суду, відповідач скасовуючи постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.12.2021 року № 798-ДК/337По/08-01-21 визнав те, що при винесені наказу № 798-ДК від 16.11.2021 року, складанні акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка від 16.11.2021 року № 798-ДК ним об`єктивно не встановлені всі обставини.

Зокрема, як судом встановлено 20.11.2021 року позивач звернувся із зверненням до директора ТОВ «Компанія «Пелет-груп Еко» в якому просив надати інформацію про встановлення огорожі на земельній ділянці у с. Чорногузи, Вижницького району, Чернівецької області за кадастровим номером :01:001:1105, площею 0,5845 га. (а. с. 22).

24.11.2021 року ТОВ «Компанія «Пелет-груп Еко» у відповідь на звернення позивача повідомила, що дійсно ТОВ «Компанія «Пелет-груп Еко» встановила за свій рахунок огорожу земельної ділянки, розташованої в с. Чорногузи, Вижницького району, Чернівецької області за кадастровим номером :01:001:1105, площею 0,5845 га., згідно з наявними необхідними дозвільними документами без зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) та використовує цю ділянку відповідно до цільового призначення. (а. с. 23).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не встановлював огорожі на земельній ділянці у с. Чорногузи, Вижницького району, Чернівецької області за кадастровим номером :01:001:1105, площею 0,5845 га., тобто не порушив вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

З урахуванням досліджених судом письмових доказів, матеріалів справи, системного аналізу Законів, нормативно правових актів, суд прийшов до висновку, що припис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Стражира Михайла Тодоровича від 16 листопада 2021 року № 798-ДК/311 Пр/03/01-21 підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд вважає дії відповідача при прийнятті оскаржуваного припису протиправними та такими, які не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із вказаним, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Крім цього, щодо стягнення з відповідача інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 цієї ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 6 та 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат представником позивача Гуцул Р.І. надано:

- додаткову угоду № 1 від 14.12.2021 року до договору № 9/2021 про надання правової допомоги;

- акт № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором № 9/2021 від 14.12.2021 року про надання правової допомоги та додатковою угодою № 1 від 14.12.2021 року до договору № 9/2021 від 14.12.2021 року про надання правової допомоги;

- квитанція від 20.12.2021 року № 28 на суму 15000,00 грн;

У цій справі, суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною 5 ст. 134 КАС України, виходить із такого:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;

- позов носить немайновий характер;

- дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання;

- по аналогічних правовідносинах наявна численна судова практика.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі на 14000,00 грн., оскільки заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають умовам співмірності.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним припис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 16 листопада 2021 року № 798-ДК/311 Пр/03/01-21.

3. Скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 16 листопада 2021 року № 798-ДК/311 Пр/03/01-21.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 908 грн.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 194а, м. Чернівці,58013, )

Суддя І.В. Маренич