Справа № 420/18923/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/18923/21

Місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
10.12.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.09.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3961 гривня 94 копійки, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3961 гривня 94 копійки за період з 01.03.2018 року по 03.09.2018 року включно в сумі 24167 гривень 83 копійки, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Судовим рішенням в іншій адміністративній справі зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року. Вказує, що в порушення абз.абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення відповідачем не було обчислено та виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.05.2018 року у фіксованому розмірі, а саме на загальну суму 24167,83 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Перевіряючи питання щодо подальшого розгляду справи, суд першої інстанції встановив, що спір у даній справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення і доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо не нарахування та невиплати індексації в повному обсязі, зводяться до його незгоди із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення.

Посилаючись на положення ст.ст. 382, 383 КАС України, суд першої інстанції визначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З огляду на те, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, і цей виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність процесуальних обставин для закриття провадження згідно із п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити на продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України та обставинам справи і помилково не враховано, що спір в іншій адміністративній справі з приводу неправомірності дій відповідача щодо не нарахування та не виплати у період проходження позивачем військової служби не є тотожнім спору у цій справі, в якій ставиться питання про отримання щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення, обчисленої відповідно до положень абз.абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Поза увагою залишено судом першої інстанції і ті обставини, що спір з приводу нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення не вирішено, що виключає підстави для звернення в порядку ст. 383 КАС України.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

В період з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду із позовом про:

визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року включно та стягнення індексацію грошового забезпечення за період з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 85106,73 грн. з урахуванням відрахувань.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі №420/3182/20 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 17.09.2016 року по 03.09.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Посилаючись на те, що під час виконання вказаного судового рішення відповідачем не було враховано положення абз.абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення та не здійснено обчислення і виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.05.2018 року у фіксованому розмірі на суму 24167,83 грн., позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз наведених положень адміністративного процесуального законодавства свідчить про те, що з вирішенням спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та ухваленням у такому спорі рішення або прийняття ухвали про закриття провадження, які набрали законної сили, виключає повторний розгляд та вирішення відповідних позовних вимог.

Встановлення наведених обставин у їх сукупності є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи з обставин справи, судом першої інстанції вірно враховано, що предметом спору у цій справі є протиправність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.09.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3961 гривня 94 копійки, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Ключове питання щодо нарахування на користь позивача індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби є вирішеним в іншій адміністративній справі.

Підставою для звернення із цим позовом стало не дотримання відповідачем окремих положень законодавства та інших нормативних актів, які регулюють порядок індексації грошових доходів населення, під час виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в адміністративній справі №420/3182/20.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Апеляційний суд звертає увагу, що зазначені правові положення ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому вищенаведеними приписами адміністративного процесуального законодавства, яке не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, у тому числі у належному порядку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зміст правовідносин у цій справі та в адміністративній справі №420/3182/20 направлений на реалізацію гарантованих позивачу прав на належне грошове забезпечення та стосується протиправності дій відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби.

При цьому, цей спір виник між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та є вирішеним, а наведені обставини відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України дають підстави для закриття провадження у справі.

Зазначаючи у позові в цій адміністративній справі про не дотримання відповідачем окремих положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, позивач фактично оскаржує дії відповідача, вчинені на виконання судового рішення в адміністративній справі №420/3182/20.

Вірно проаналізувавши сукупність обставин справи та приведених норм адміністративного процесуального законодавства, судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що захист прав та інтересів позивача під час виконання судового рішення може бути реалізованим, зокрема, в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України і в окремому судовому провадженні розглядатись не підлягає.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції є правильними та відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв