Справа № 140/15350/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/15350/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про:

- визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати всіх видів грошового забезпечення з 01.01.2020 по 03.09.2021, незарахування періоду навчання у вищому навчальному закладі до календарної вислуги років (позовна вимога 1);

- визнання незаконним та скасування п.45 наказу від 15.01.2018 №10-в частині затвердження стажу, необхідного для зарахування винагороди за вислугу років та висновок комісії від 15.01.2018 з визначення стажу без зарахування періоду навчання до календарної вислуги років у ВУЗі (позовна вимога 2);

- зобов`язання провести з 01.01.2020 перерахунок та виплату грошового забезпечення, в т.ч. посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 у 2020 році, на 01.01.2021 у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із постановою КМУ №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше проведених виплат (позовна вимога 3);

- зобов`язання зарахувати до календарної вислуги років період навчання у вищому навчальному закладі у відповідності до положень ст.ст. 12, 17 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених від військової служби та деяких інших осіб», п.2 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, Інструкції «Про порядок обчислення стажу служби та виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції та державної податкової інспекції», затвердженої наказом податкової адміністрації України за №313 від 15.05.2008, який затверджений в МЮУ 25.06.2008 за №553/15244 та Наказу ДПА у Волинській області №219-о від 02.08.2011 і здійснити перерахунок та виплату вихідної допомоги при звільненні з врахуванням виплаченої (позовна вимога 4).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження ОСОБА_1 служби у податковій міліції ГУ ДФС України починаючи з 01.01.2020 відповідач не нараховував і не виплачував позивачу належного грошового забезпечення за порядком встановленим п.4 Постанови КМУ №704 - 2017р., який не враховував при цьому до календарної вислуги періоду його навчання у вищому навчальному закладі, внаслідок чого допустив істотне порушення прав та гарантій на отримання належного грошового забезпечення, а саме під час служби не нараховано належної вихідної допомоги під час звільнення та невірно розраховано календарну вислугу від якої залежить її виплата при звільненні.

Позивач вважає, що відповідачем не дотримано вимог статей 3, 19, 22, 55, 58 Конституції України, статті 12, 17 Закону України №2262-XIІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 4 Постанови КМУ №704-2017 р., пункту 2 Постанови КМУ №393-1992р., якою передбачені умови та порядок розрахунку вислуги років та порядку виплати грошового забезпечення в податковій міліції, внаслідок чого порушено його права та інтереси.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.07.2011 по 24.09.2021 працював в органах податкової міліції, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 06.02.2003 (а.с.38-41).

При проходженні служби на її початку у відповідача відповідно до його наказу №219-о від 02.08.2011 на виконання наказу ДПА України №527 від 10.09.2004 «Про внесення змін до наказу ДПА №66 від 03.02.2004 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ДПА України» позивачу зараховано до календарної служби термін його навчання у вищому цивільному навчальному закладі та було встановлено календарну вислугу 02 роки 04 місяці та 27 днів, з часу прийняття на службу - 01.07.2011, що також підтверджується висновком комісії з визначення стажу служби для винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ДПА у Волинській області від 02.08.2011 (а.с.17, 26).

Наказом відповідача №118-о від 17.09.2021 підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-) - начальника оперативно-технічного відділу управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Волинській області, з 24.09.2021 звільнено із посади та органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) (а.с.16).

У наказі про звільнення із служби вказано, що під час звільнення ОСОБА_1 підлягають компенсації не використані відпустки за 2020 рік -27діб та за 2021 рік - 26 діб, а також вихідна допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, але без врахування періоду навчання у ВУЗІ.

З відповіді на заяву про надання копій наказів пов`язаних з призначенням на службу на атестовані посади працівника податкової міліції, які регламентували порядок нарахування грошового забезпечення та встановлення календарної вислуги, позивач дізнався, що наказом відповідача №10-о від 15.01.2018 не зараховано періоду його навчання у ВУЗІ від дати, що раніше уже було зарахованим.

Зазначив, що з даним наказом відповідач його не ознайомлював, вважає, що ним порушені його права та інтереси, який істотно вплинув на виплату грошового забезпечення у період з 01.01.2020 по день звільнення -24.09.2021, на встановлення періодів відпусток у цей самий період і на виплату вихідної допомоги при звільненні.

Позивач вказав, що без зарахування періоду навчання у період за 2020-2021 роки невірно нараховувались періоди відпустки та розмір вихідної допомоги при звільненні і до настання звільнення в досудовому порядку, його порушеного права відповідач не компенсував.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 N 2262-XII (далі - Закон №2262-XII). Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

За приписами статті 1 Закону №2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

У пункті «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII закріплено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

За змістом частини 4 статті 17 Закону №2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

В свою чергу, статтею 17-1 Закону №2262-XII передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-XII Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.92 р. №393).

Так, згідно з абзацом 9 підпункту «в» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Так, відповідно до послужного списку № позивач у період з 01.07.2011 до 24.09.2021 проходив безперервну службу в органах податкової міліції (а.с.20-25).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зазначив наступне:

«у справі №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов наступного висновку: «……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…».

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-XII і положенням цього Закону не суперечить.

Виплата грошового забезпечення працівникам податкової міліції України, регламентується Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) та Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №616 від 17.07.2018.

Так, 30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Постановою №704, серед іншого, затверджено:

- тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 1 до вказаної постанови (далі по тексту - тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів);

- схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з Додатком 10 до вказаної постанови (далі по тексту - схема тарифних розрядів);

- схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 14 до вказаної постанови.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак, Постановою №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, з 01.03.2018 року Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Разом із тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМ України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4 постанови КМ України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були внесені зміни.

Таким чином, відповідно до редакції п. 4 постанови №704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови №704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Із наведеного вище слідує, що з 29.01.2020 року - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Відтак, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Тобто, з 29.01.2020 підлягає застосуванню п. 4 Постанови №704, в редакції до внесення змін Постановою №103.

Суд зазначає, що згідно п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Таким чином, оскільки пункт 3 розділу II Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII є чинним та має вищу юридичну силу ніж п. 4 Постанови №704 у редакції до внесення змін Постановою №103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Разом з тим, згідно з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що при розрахунку та виплаті розміру грошового забезпечення позивача керувався Постановою №103 (яка набрала чинності 24.02.2018), та відповідно якої до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначав шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Суд зауважує, що з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 діє первинна редакція пункту 4 Постанови №704.

Тобто, право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно зміною грошового забезпечення, на підставі пункту 4 Постанови КМУ №704.

Щодо календарної вислуги років, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону №2262-XII передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.05.2021 у справі №140/1753/19.

Стосовно зарахування періоду навчання позивача у вищому навчальному закладі у загальній кількості 02 роки 04 місяців 27 днів.

Частиною другою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» закріплено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом 2 постанови №393 визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Як вбачається із висновку комісії з визначення стажу служби для винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції ДПА у Волинській області від 02.08.2011, комісія зарахувала позивачу до стажу для винагороди за вислугу років підтверджені відповідними наказами такі періоди його служби, зокрема, з 01.09.2000 по 25.06.2004 - 1 рік 10 місяців 28 днів та з 01.09.2004 по 01.07.2005 - 00 років 04 місяців 29 днів навчання у вищому навчальному закладі, тобто до вступу на службу.

У зв`язку з цим, суд погоджується з позицією позивача, що період його навчання також підлягає зарахуванню до вислуги років.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано неправомірність відмови у врахуванні періоду навчання у вищому навчальному закладі до календарної вислуги років, а відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 816,00 грн. сплаченого за подання позову немайнового характеру квитанцією від 22.12.2021 №82.

Керуючись статтями 139, 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області щодо нарахування та виплати всіх видів грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року по 03 вересня 2021 року, не зарахування періоду навчання у вищому навчальному закладі до календарної вислуги років.

Визнати незаконним та скасувати пункт 45 наказу Головного управління ДФС у Волинській області від 15 січня 2018 року №10-о частині затвердження ОСОБА_1 стажу необхідного для зарахування винагороди за вислугу років та висновок комісії від 15 січня 2018 року з визначення стажу без зарахування періоду навчання до календарної вислуги років у вищому навчальному закладі.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року перерахунок та виплату грошового забезпечення, в тому числі посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років за роботу в умовах режимних обмежень, відпускних, усіх щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2020 року у 2020 році, на 01 січня 2021 року у 2021 році на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років період навчання у вищому навчальному закладі у відповідності до положень статей 12, 17 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених від військової служби та деяких інших осіб», пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, Інструкції «Про порядок обчислення стажу служби та виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції та державної податкової інспекції», затвердженої наказом податкової адміністрації України за №313 від 15 травня 2008 року, який затверджений в МЮУ 25 червня 2008 року за №553/15244 та Наказу ДПА у Волинській області №219-о від 02 серпня 2011 року і здійснити перерахунок та виплату вихідної допомоги при звільненні з врахуванням виплаченої.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук