Справа № 300/978/22
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"21" березня 2022 р. Справа № 300/978/22

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2021 за № 21, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2021 № 21 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший; зобов`язання перевести позивача з 09.02.2021 на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно довідок про складові заробітної плати за №№ 623, 624, 625 від 24.11.2020.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 дану позовну заяву залишено без руху з підстав, встановлених частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та у зв`язку з невідповідністю даної позовної заяви вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням інших підстав для поновлення такого строку разом з доказами поважності причин його пропуску

На виконання вимог ухвали суду, 14.03.2022 від позивача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява від 09.03.2022, згідно якої ОСОБА_1 просить суд визнати поважними причини пропуску встановленого строку звернення з позовом до суду та поновити такий строк. Вказана заява мотивована тим, що про невідповідність розмірів пенсії вимогам законодавства України, ОСОБА_1 дізнався із засобів масової інформації. Крім цього вказав, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов може бути подано без обмеження будь-яким строком. Звернув увагу, що відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов переконання, що зазначені причини пропуску строку звернення до суду слід визнати неповажними, з огляду на таке.

Як вже зазначено судом в ухвалі від 21.02.2022, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Отже, з дня отримання позивачем оскаржуваного рішення від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за № 21 від 17.02.2021, ОСОБА_1 повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України ).

До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб пенсійного органу. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача, що ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, оскільки це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а не для вирішення публічно-правового спору.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропущення строків звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як наслідок суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували реальні труднощі в реалізації ним свого права на звернення до суду з даним позовом в установлені законом строки.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що причини пропущення строку звернення, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду від 09.03.2022, слід визнати неповажними. Інших підстав для поновлення строку позивачем не вказано та судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до приписів частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункту 1); у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункту 9).

Оскільки, ОСОБА_1 подано даний позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява у вказаній частині підлягає поверненню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду від 09.03.2022.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2021 за № 21, зобов`язання до вчинення дій - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.