Справа № 420/26777/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення №245 від 13.07.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2021 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №45 від 13.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового (підземного) стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи: 20.12.1988 - 24.04.1989; 06.06.1989 - 12.06.1989; 19.06.1989 - 14.05.1991; 07.06.1991 - 31.12.1998, призначити пенсію ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за її призначенням, тобто, з 06.07.2021 року та передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 06.07.2021 року позивач звернувся за призначенням пенсії до відділу обслуговування громадян №12 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Проте, як вказує позивач, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №45 від 13.07.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.

Позивач не погоджується з такими висновками відповідача. адже відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_1 , що наведені в таблиці розрахунку пільгового (підземного) стажу за Списком №1, пільговий стаж ОСОБА_1 становить 17 років 6 місяців 21 день.

На переконання позивача, відповідач, стверджуючи, що позивач має лише 8 р. 8 м. 20 дн. пільгового стажу безпідставно не враховує до пільгового (підземного стажу) за Списком №1 такі періоди роботи: 20.12.1988 - 24.04.1989 роки; 06.06.1989 - 12.06.1989 роки; 19.06.1989 - 14.05.1991 роки; 07.06.1991 31.12.1998 роки.

Позивач стверджує, що немає жодних підстав для неврахування даних періодів роботи до пільгового стажу, а в рішенні про відмову відповідач не наводить жодних правових підстав для їх неврахування.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погоджується з заявленими позовними вимогами вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що оскільки пільгового стажу позивача не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачених законодавством відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже рішення про відмову №245 від 13.07.2021 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 ухвалене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області - є правомірним та обґрунтованим, та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

18 січня 2022 року від ГУПФУ в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №3695/22), який було направлено позивачу у порядку передбаченому ч.3 ст.162 КАС України.

07 лютого 2022 року від ГУПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/4588/22), який було направлено позивачу у порядку передбаченому ч.3 ст.162 КАС України.

11 лютого 2022 року від ГУПФУ в Одеській області надійшло клопотання про залучення співвідповідача (вхід. №ЕП/5662/22).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року, в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про залучення співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення №245 від 13.07.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

21 лютого 2022 року від ГУПФУ в Одеській області надійшов відзив на клопотання (вхід. №10664/22).

Станом на 21 березня 2022 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача, відповідача та третьої особи, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО №934- від 02.06.2021 року.

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивач:

- у період з 20.12.1988 - 24.04.1989 роки працював електрослюсаром підземним з повним робочим днем під землею (запис №3-4);

- у період з 06.06.1989 - 12.06.1989 роки працював електрослюсаром підземним з повним робочим днем під землею (запис №5-6);

- у період з 19.06.1989 - 14.05.1991 роки перебував на службі в армії (записи №7-8, військовий квиток НОМЕР_3 );

- у період з 07.06.1991 - 20.07.1999 роки працював гірничним підземним з повним робочим днем під землею (запис №9-11);

- у період з 08.04.2005 - 29.12.2011 роки працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею (запис №16-18);

- у період з 30.12.2011 - 06.06.2012 роки працював підземним гірничним очисного забою з повним робочим днем під землею (запис №19-20).

06.07.2021 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №12 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №45 від 13.07.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу. Відповідачем не враховано до пільгового (підземного стажу) позивача за Списком №1 такі періоди роботи: 20.12.1988 - 24.04.1989 роки; 06.06.1989 - 12.06.1989 роки; 19.06.1989 - 14.05.1991 роки; 07.06.1991 31.12.1998 роки.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за списком №1, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (станом на час виникнення спірних правовідносин), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах тощо.

В пункті 10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 встановлено наступне: для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивач:

- у період з 20.12.1988 - 24.04.1989 роки працював електрослюсаром підземним з повним робочим днем під землею (запис №3-4);

- у період з 06.06.1989 - 12.06.1989 роки працював електрослюсаром підземним з повним робочим днем під землею (запис №5-6);

- у період з 19.06.1989 - 14.05.1991 роки перебував на службі в армії (записи №7-8, військовий квиток НОМЕР_3 );

- у період з 07.06.1991 - 20.07.1999 роки працював гірничним підземним з повним робочим днем під землею (запис №9-11);

- у період з 08.04.2005 - 29.12.2011 роки працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею (запис №16-18);

- у період з 30.12.2011 - 06.06.2012 роки працював підземним гірничним очисного забою з повним робочим днем під землею (запис №19-20).

Суд зазначає, що записи трудової книжки позивача містять всі необхідні відомості та реквізити, в тому числі щодо наказів, на підставі яких їх вчинено, записи про звільнення завірені підписами повноважних осіб та печатками підприємств, на яких працював позивач.

Відтак суд наголошує, що періоди роботи позивача з 20.12.1988 - 24.04.1989 роки; 06.06.1989 - 12.06.1989 роки; 07.06.1991 31.12.1998 роки в трудовій книжці зазначені як відпрацьовані «повний робочий день під землею», відповідно, мають вичерпні та достатні дані для зарахування таких періодів в якості пільгових.

Відносно періоду перебування позивача на службі в армії з 19.06.1989 14.05.1991 роки, то суд зазначає, що відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що на момент призиву на військову службу позивач працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, що дає право на зарахування строку служби в армії з 19.06.1989 - 14.05.1991 років до пільгового (підземного) стажу позивача.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, зарахування стажу та здійснення перерахунку є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії з додаванням пільгового стажу, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Суд наголошує, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у неврахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи за Списком №1 з 20.12.1988 - 24.04.1989 роки; 06.06.1989 - 12.06.1989 роки; 19.06.1989 - 14.05.1991 роки; 07.06.1991 31.12.1998 роки, отже суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 20.12.1988 - 24.04.1989 роки; 06.06.1989 - 12.06.1989 роки; 19.06.1989 - 14.05.1991 роки; 07.06.1991 31.12.1998 роки.

Щодо вимоги про зобов`язання призначити пенсію - то відповідно до ст.58 Закону №1058 Пенсійний фонд призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Тобто, Пенсійний фонд є органом, що має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя. Завдання, покладені на органи Пенсійного фонду України, в тому числі щодо прийняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії із зазначенням її розміру, за своєю правовою природою, є їх виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. (ч.1 ст.5 КАС України)

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Суд зазначає, що права позивача в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області передати електронну пенсійну справу для здійснення виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на час розгляду даної справи не порушені, оскільки позивачеві ще не призначено пенсію, а відтак в цій частині позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в сумі 908 грн. 00 коп., згідно квитанції №0.0..1 від 23 грудня 2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення №245 від 13.07.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №45 від 13.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового (підземного) стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи: 20.12.1988 - 24.04.1989 роки; 06.06.1989 - 12.06.1989 роки; 19.06.1989 - 14.05.1991 роки; 07.06.1991 31.12.1998 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, викладених в даному судовому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, 93404, ).

Суддя С.О. Cтефанов