Справа № 120/15854/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 березня 2022 р. Справа № 120/15854/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичої особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.11.2021 №293553.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що працівниками Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 19.09.2021 було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час якої зупинено транспортний засіб марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 .

За результатами перевірки було виявлено факт перевищення встановлених законодавством вагових норм. Постановою Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 02.11.2021 №293553 за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500,00 грн. на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки:

- діючим законодавством не передбачено надання дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень із подільним вантажем;

- зважування та визначення навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень є неправомірним, а загальне перезавантаження транспортного засобу склало 2,4%, показник якого не входить до критеріїв, визначених нормами ЗУ «Про автомобільний транспорт», тому притягнення позивача до відповідальності є неправомірним;

- позивач висловлює сумніви щодо технічної придатності засобу зважування для зважування у русі (в динаміці).

Тому з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 23.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

14.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав про наступне.

19.09.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Київ-Одеса 210+450 м, посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMULLER реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час якого встановлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень за відсутності відповідного документа.

Зокрема під час зважування транспортного засобу встановлено фактичне навантаження на одиничну вісь 11,630 т (5,73%) при нормативно допустимих 11 т, навантаження на строєну вісь 22,900 т (4,09%) при нормативно допустимих 22 т загальною масою 40,960 т (2,40%) при нормативно допустимих 40 т.

Тому за результатами перевірки було складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.09.2021 298808, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 19.09.2021 №0053213 та розрахунок від 19.09.2021 №2151 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд на суму 200,40 євро.

З огляду на викладене, відповідач вважає що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 02.11.2021 №293553 є правомірною, оскільки позивачем перевищено габаритно - вагові норми понад 5 % за що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено штраф у розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на позовну заяву, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

19.09.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Київ-Одеса 210+450 м, посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMULLER реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія та власника т/з ОСОБА_1 .

Згідно Акту від 19.09.2021 № 0051332 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, під час зважування транспортного засобу DAF модель FT95 XF530 державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMULLER реєстраційний номер НОМЕР_2 встановлено перевищення нормативно допустиме осьове навантаження (нормативно допустиме: 11/11/22 т.; фактичне: 6,430/11,630/23,900 т). При цьому, повна маса автомобіля складала 40,960 т, при нормативно допустимій 40,000 т. Водій транспортного засобу з актом ознайомився про що свідчить його власноручний підпис

Згідно Акту від 19.09.2021 №298808 про проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено перевищення передбачених законодавством вагових норм на понад 5 % але не більше 10 % при перевезенні вантажу без відповідних документів, що дають право на це. Водій транспортного засобу з актом ознайомився про що свідчить його підпис.

Крім того, 19.09.2021 складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №00532130, а також розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №2151, яким нараховано до сплати позивачу 200,40 євро.

Відповідно до повідомлення відповідача від 18.10.2021 №86840/21.1/24-21 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 02.11.2021.

Постановою Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 02.11.2021 №293553 за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн. відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 №2344-ІІІ), Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон 30.06.1993 №3353-XII), Закон України, «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV (далі - Закон від 08.09.2005 № 2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №671 від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила № 30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України № 1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. №1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з ст. 33 Закону від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 30.03.1994 №198 визначено, що перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Виходячи із встановлених обставин справи судом встановлено, що позивач не отримував дозволу на перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, виданого компетентними уповноваженими органами або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п. 3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 ПДР України №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.п. 4 п. 2 ч. 1 Порядку №879).

Згідно з п. 18, 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як передбачено п. 23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Частиною 1 та 2 ст. 48 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Як передбачено ст. 60 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ (в редакції чинній на момент проведення перевірки) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що 19.09.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Київ-Одеса 210+450 м, посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMULLER реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія та власника т/з ОСОБА_1 .

Згідно Акту від 19.09.2021 № 0051332 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, під час зважування транспортного засобу DAF модель FT95 XF530 державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом SCHWARZMULLER реєстраційний номер НОМЕР_2 встановлено перевищення нормативно допустиме осьове навантаження (нормативно допустиме: 11/11/22 т.; фактичне: 6,430/11,630/23,900 т). При цьому, повна маса автомобіля складала 40,960 т, при нормативно допустимій 40,000 т, тобто навантаження на одну із осей перевищує допустиме на 630 кг. (перевищення у відсотках складає 5,73 %, тобто понад 5 %, але не більше 10%).

Як зазначалося, згідно п.п. 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 4 Правил № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Тобто, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 220 кг на одиничну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (відходи насіння), який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на таку вісь становить більше 2% (перевищення 5,73 %).

Позивач зазначає, що документ, який давав би право на проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів із подільним вантажем під час проведення перевірки діючим законодавством не передбачений.

Однак, суд відхиляє вказані аргументи позивача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону 30.06.1993 №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 33 Закону від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила № 30).

Відповідно до п. 3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Механізми погодження маршруту та видача дозволу на рух передбачено в пунктах 32-36 Порядку № 879.

Зокрема, відповідно до п. 32 Порядку №879 перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Суд зазначає, що жодних виключень, застережень чи обмежень у видачі дозволів (з огляду на те чи подільний вантаж чи неподільний та станом на день виникнення спірних правовідносин 19.09.2021) на рух автомобільними дорогами великоваговим та/або великогабаритних транспортним засобом законодавством України не передбачено (відсутня пряма норма закону чи підзаконного акту).

Крім того, згідно з приписами п.п. 5 п. 2 Порядку № 879 дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил № 30, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Частина 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачає перелік підстав для відмови у видачі документу дозвільного характеру, і така відмова має бути належним чином оформлена за результатами розгляду заяви та документів до неї, що подаються перевізником перед виконанням перевезення вантажів.

Так позивачем не надано документів, які свідчили б про те, що перевізник звертався із заявою до органу Національної поліції про видачу дозволу, а також документи про відмову органу поліції у видачі дозволу на підставі Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Щодо тверджень позивача про те, що зважування та визначення навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень є неправомірним, оскільки три осі повинні зважуватись разом, не містять під собою правового обґрунтування оскільки позивач не посилається на жодне положення нормативно-правових актів, яке б передбачало такий метод зважування.

Таким чином, суд відхиляє вказані доводи позивача як такі, що є необґрунтованими.

Стосовно позиції позивача щодо технічної придатності засобу зважування для зважування у русі (в динаміці), суд зауважує на наступному.

Згідно пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В матеріалах справи у відношенні до засобу вимірювальної техніки - ваги автомобільної для зважування в русі (автоматичний зважувальний пристрій №2130) наявний поданий відповідачем сертифікат відповідності вагів автомобільних для зважування в русі №UA.TR.113-0076-18 версія 2 від 11.09.2020 чинний до 09.11.2021,

В матеріалах справи міститься Декларація про відповідність №2130 приладу №20ВА-Д-2-1WWS-0,9 зав. №2130, згідно якого призначений орган ООВ "Метрологія" ННЦ "Інститут метрологія" провів випробування в рамках оцінки відповідності по модулю F, протокол випробувань №6/0076/37.П.452.F/11-20 від 10.11.2020 і видав сертифікат №UA.TR.113-0076/37F-0 від 10.11.2020.

Зазначені документи, на переконання суду, підтверджують ту обставину, що зважування транспортних засобів проводилось працівниками управління Укртрансбезпеки належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані і підстави для сумніву у достовірності результатів зважування відсутні.

Крім того, позивач стверджує, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено заборону перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами, а тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, відтак, може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Доводи позивача про те, що до нього могла бути застосована тільки відповідальність у вигляді плати за проїзд шляхом складання розрахунку, у розмірі 200,40 євро, замість застосування адміністративно-господарського штрафу, суд вважає безпідставним, оскільки згідно позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 06.06.2018 в справі №820/1203/17, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. При цьому штраф застосовується у зв`язку з відсутністю у позивача дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

Щодо решти доводів слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про підтвердження факту перевищення позивачем допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, сума судових витрат, відповідно до вимог КАС України, стягненню на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. В. Порика, 29, м.Вінниця, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21.03.2022

Суддя Томчук Андрій Валерійович