Справа № 380/12834/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Дрогобицької міської ради, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення норм у наданні пільг;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок незаконного зменшення норм у наданні пільг та повернути норми надання пільг до рівня 2014 року з обов`язковою компенсацією збитків, наданих позивачу у грошовому еквіваленті за період з серпня 2014 року по липень 2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 28.10.2015 Кабінет Міністрів України вніс зміни до постанови Кабміну від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», які набули чинності 03.11.2015 і якими суттєво знижені пільгові норми споживання електроенергії та газу для потреб опалення. Зокрема, покликається на те, що згідно з абз. 36 п. 3 вказаної постанови залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами на потреби опалення визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатком до постанови. Коефіцієнти встановлено залежно від кількості поверхів будинків, при цьому у кожному регіоні вони різні. Позивач зауважує, що мешканцям багатоповерхівок вкрай важко вкластися в урізані норми, особливо це стосується тих, хто проживає на першому чи останньому поверсі, обсяги споживання енергоресурсів на опалення у яких є об`єктивно вищими, ніж у мешканців середніх поверхів. Порівнюючи ціни і норми у 2014 та 2021 роках, позивач зазначає, що різниця перевищує вартість 1 кубометра газу у два з лишнім рази. При цьому посилається на рішення Конституційного Суду України у справі № 3-р/2020, яким визнано неконституційним окреме положення п. 26 розд. VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України. Відтак, вважає, що відповідач повинен повернути норми надання пільг до рівня 2014 року з обов`язковою компенсацією збитків, наданих позивачу у грошовому еквіваленті за період з серпня 2014 року по липень 2021 року.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву зазначає, що пільги позивачу надаються з врахуванням єдиних для всієї України соціальних норм житла та нормативів споживання житлово-комунальних послуг, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409, яка не суперечить Конституції України, прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 09.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді від 03.12.2021 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі відповідно до вимог частини 13 статті 171 КАС України. Особі, що звернулася із позовною заявою встановлено в п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску. Роз`яснено позивачу, що відповідно до частини 15 статті 171 КАС України якщо він не усуне недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 20.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок незаконного зменшення норм у наданні пільг та повернути норми надання пільг до рівня 2014 року з обов`язковою компенсацією збитків, наданих позивачу у грошовому еквіваленті за період з серпня 2014 року по 20 січня 2021 року; продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення норм у наданні пільг; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок незаконного зменшення норм у наданні пільг та повернути норми надання пільг до рівня 2014 року з обов`язковою компенсацією збитків, наданих позивачу у грошовому еквіваленті за період з 21 січня 2021 року по липень 2021 року.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.05.1996 ОСОБА_1 , позивач, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З 02.08.2014 позивач числиться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків як учасник бойових дій та користується пільгами з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Стверджуючи, що Управління соціального захисту Дрогобицької міської ради протиправно зменшило норми у наданні згаданих пільг, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пільги учасникам бойових дій встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Зокрема відповідно до п.п. 4, 5 ст. 12 вказаного Закону учасникам бойових дій надається:

4) 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

5) 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017-III).

За визначенням ст. 1 Закону № 2017-III:

- державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій;

- соціальні норми і нормативи - показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами;

Згідно зі ст. 9 Закону № 2017-III державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать:

- гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу;

- соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам;

- показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2017-III державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Так, з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії 06.08.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 409 (далі Постанова № 409), яка набрала чинності з 1 жовтня 2014 року.

Пунктом 2 Постанови № 409 (у редакції на час прийняття) встановлено громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для:

1) оплати користування житлом/утримання житла - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

2) централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Пунктом 3 Постанови № 409 установлено такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії:

1) для індивідуального опалення (теплопостачання):

у разі використання природного газу для індивідуального опалення - 7 куб. метрів природного газу на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період;

у разі використання електричної енергії для індивідуального опалення - 65 кВтг на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

При цьому залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатком.

3 листопада 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. № 409» від 28 жовтня 2015 року № 842.

Вказаною Постановою внесено зміни та доповнення щодо застосування соціальної норми при розрахунку пільгового споживання електричної енергії, зокрема зміни до Коригуючих коефіцієнтів для розрахунку розміру витрат теплової енергії, електричної енергії, природного газу та інших видів палива на потреби опалення.

У силу ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, видані на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, є обов`язковими для виконання.

Таким чином, оскільки Постанова № 409 зі змінами, внесеними до неї постановою Кабміну від 28 жовтня 2015 року № 842, є чинною, то відповідно її положення є обов`язковими для застосування відповідачем як органом державної влади у своїй діяльності.

Суд критично ставиться до покликання позивача на рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18), з огляду на таке.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Втім, Постановою № 409 зі змінами, внесеними до неї постановою Кабміну від 28 жовтня 2015 року № 842, Кабінет Міністрів України не змінював норми ст. 12 Закону № 3551-XII, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а лише на підставі наданих повноважень та в межах своєї компетенції визначив нормативи споживання, в рамках яких надаються пільги ветеранам війни.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд не встановив протиправного обмеження розміру наданих позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг. Натомість, суд прийшов до висновку, що позивачу правомірно у відповідності до вимог статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» здійснюється надання пільг у розмірі 75-відсоткової знижки по оплаті житлово-комунальних послуг як учаснику бойових дій в межах середніх норм споживання (нормативів споживання) згідно постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014.

При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи вищезазначених висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду з цим адміністративним позовом його не сплачував, а тому розподіл судового збору на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Дрогобицької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, пл. Ринок, 1 ; ).

Суддя Сидор Н.Т.