Справа № 420/13063/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13063/21
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

26 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправними та скасувати накази:

№44 від 05.03.2021 «вважати таким, що самостійно залишив частину з 05.03. 2021, зняти з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення через ВЧ НОМЕР_2 за морською нормою №3 (обід) з 06 березня 2021 року»;

№46 від 10.03.2021 «вважати таким, що прибув та приступив до виконання самостійного залишення частини 10.03.2021 10 березня 2021 року. Зарахувати на всі види забезпечення та на продовольче забезпечення через ВЧ НОМЕР_2 за морською нормою №3 (обід) з 11 березня 2021 року»;

№123 від 01.04. 2021 «Про преміювання військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби за березень 2021 року»;

- зобов`язати виплатити премію за березень 2021 року у розмірі 4 765,80 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав про те, що проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 гранатометником 2 штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти.

Вважаючи накази, де зазначено про самовільне залишення ним військової частини, протиправними, позивач указує на відсутність з цього приводу доказів, зокрема, проведення службового розслідування.

Також позивач звертає увагу на закриття, стосовно нього, справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи, строків для накладення стягнення за частиною 4 статті 172-11 КУпАП, яка встановлює відповідальність за самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю до десяти діб в умовах особливого періоду.

Доводом позивача також є відсутність законодавчих вимог щодо обов`язку знаходження військовослужбовця за контрактом постійно знаходитися на території військової частини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 позивачу поновлено строк звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив із доведення належними доказами факту самовільного залишення позивачем військової частини, а тому вважав обґрунтованим позбавлення, останнього премії за березень 2021 року.

На думку суду першої інстанції, існування постанови суду у справі про адміністративне правопорушення про закриття провадження у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи, строків для накладення стягнення, жодним чином не впливає на розгляд даної справи, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення до інших видів юридичної відповідальності: кримінальної, адміністративної, матеріальної.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник указує на декілька підстав.

По-перше, скаржник наголошує на тому, що поданий ним рапорт від 10 березня 2021 року про прибуття до ВЧ НОМЕР_1 та про те, що він приступив до виконання обов`язків складено ним під тиском командування.

Вказані обставини, на думку скаржника, підтверджує фраза зазначена ним в рапорті, що він самовільно залишив військову частину, оскільки на момент його написання вказана обставина не була доведеною та мала бути предметом службового розслідування.

По-друге, скаржник вказує на недотриманням керівництва ВЧ НОМЕР_1 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України», що виразилося у ненаправленні його до медичного пункту військової частини, що призвело до виникнення захворювання хребта та непридатності несення служби в морській піхоті, що підтверджується випискою медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6299 від 13.07.2021, виданої Військово-медичним клінічним центром Південного регіону.

По-третє, ОСОБА_1 зазначає, що він взагалі не був обізнаний про проведення розслідування щодо нього та про існування наказу №115 від 31.03. 2021 «Про результати службового розслідування стосовно неприбуття на військову службу матроса ОСОБА_1 », за яким накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

ВЧ НОМЕР_1 не скористалася процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 .

На підставі рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_2 командиром ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) прийнятий наказ №44 від 05.03.2021 про самовільне залишення, з 05.03.2021, матросом ОСОБА_1 , гранатометником 2 штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, ВЧ НОМЕР_1 . За даним наказом ОСОБА_1 знято зі всіх видів забезпечення та продовольчого забезпечення.(а.с.52)

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №46 від 10.03.2021, на підставі рапорту матроса ОСОБА_1 №1366, встановлено факт його прибуття з самовільного залишення частини 10.03.2021, у зв`язку з чим його зараховано на всі види забезпечення та продовольчого забезпечення.(а.с.53)

Зазначені обставини також підтверджуються довідкою за фактом залишення військової служби №124 від 05 березня 2021 року та довідкою за фактом прибуття після самовільного залишення частини №125 від 10 березня 2021 року.(а.с.55-56)

Також фактичними обставинами справи встановлено, що за фактом неприбуття ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 було проведено службове розслідування, яке було призначене наказом від 09.03.2021 №76.

Зі змісту наказу від 31.03. 2021 року №115, що був прийнятий за результатами службового розслідування випливає таке.

05.03.2021 о 08.00 годині, під час ранкового шикування особового складу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 виявлено відсутність гранатометника 2 штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 матроса військової служби за контрактом ОСОБА_1 , про що була зроблена доповідь за підпорядкованістю.

Протягом п`яти діб з 05.03. 2021 по 10.03. 2021 матрос ОСОБА_1 на телефоні дзвінки не відповідав.

Відповідно до довідки - доповіді №135 від 10.03. 2021 о 08:00 матрос ОСОБА_1 прибув до ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.»

За поясненнями матроса ОСОБА_1 у період з 05.03.2021 по 10.03.2021 він був відсутній на військовій службі, у зв`язку з поганим самопочуттям.

Керівництво ВЧ НОМЕР_1 дійшло висновку, що військовослужбовець за контрактом, матрос ОСОБА_1 не прибув на військову службу без поважних причин, порушивши статтю 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.03.2021 №115 на матроса ОСОБА_1 за порушення вимог статей 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позбавлено премії за березень місяць 2021 року в повному обсязі.

Доручено заступнику командира ВЧ НОМЕР_1 оформити стосовно матроса ОСОБА_1 матеріали військового адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 172-11 КУпАП та направити їх на адресу Біляївського районного суду Одеської області (а.с.57-58).

Зі змісту наказу №123 від 01.04.2021 «Про преміювання військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 за їх особистий внесок у загальні результати служби за березень 2021 року» випливає, що матросу ОСОБА_1 премія не виплачувалась.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2021 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення №496/2115/21 за частиною 4 статті 172-11 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, а саме: у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених частиною 2 статті 38 цього Кодексу.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XIІ (далі-Закон №2232-ХІІ)

Згідно статті 19 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03. 1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі-Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно з частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців може бути накладено дисциплінарне стягнення, зокрема, сувора догана.

Згідно статті 83, абзацу 1 статті 84, абзацу 1 та 3 статті 85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення.

На підставі статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України №82 від 15.03. 2004 (далі - Інструкція №82).

Пунктом 1.2 Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03. 1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно пунктом 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Пунктами 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Солдат підпорядковується командирові відділення.

Солдат зобов`язаний, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Пунктом 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивач не отримав дозволу на залишення військової частини, що свідчить про те, що він її залишив самовільне, а його доводи про зворотне, спростовуються доказами, що перелічені вище.

Зокрема, таким доказом є його рапорт про прибуття до ВЧ НОМЕР_1 та про те, що він приступає до виконання обов`язків, оскільки самовільно залишив військову частину 05.03.2021.

Колегія суддів вважає недоведеним факт, що такий рапорт був власноруч написаний позивачем під тиском.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими посилання позивача, що незадовільний стан здоров`я є підставою для самовільного залишення військової частини, адже наведене суперечить вимогам наведеного вище законодавства.

Слід погодитися з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав розглядати питання правомірності службового розслідування, законність висновків, зроблених за результатом його проведення, адже це не є предметом розгляду даної справи.

Є правильним висновок суду першої інстанції, що притягнення до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення до інших видів юридичної відповідальності: кримінальної, адміністративної, матеріальної.

Так, пунктом 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, встановлено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відтак, з урахуванням встановленого факту самовільного залишення позивачем військової частини з 05.03.2021 по 10.03.2021, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позбавлення, останнього премії за березень 2021 року.

При цьому, колегія суддів враховує інформацію зазначену в службовій картці ОСОБА_1 про наявність 5 доган за недбале ставлення до несення служби протягом 2020 року (а.с.59, зворотній бік).

У відповідності до статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 17.03.2022.