Справа № 160/2494/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2022 року Справа № 160/2494/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа 2 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
03 лютого 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа 2 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа у виконавчому провадженні №45288563 та зняти арешт на майно, який накладений на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №45288563 від 01.06.2015 року;
- визнати протиправною бездіяльність Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа у виконавчому провадженні №48112291 та зняти арешт на майно, який накладений на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №48112291 від 02.12.2015 року;
- зобов`язати Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він випадково дізнався про те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься декілька записів № 54936372, № 62523307, № 60552650, № 64831441, в яких позивач є боржником за виконавчими провадженнями, які відкриті в Інгулецькому відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Звернувшись до відділу, позивач здійснив сплату боргу за всіма виконавчими документами, за якими були відкриті вищезазначені виконавчі провадження. Вказав, що відповідні виконавчі провадження були закінчені у зв`язку з фактичним повним виконанням на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також звернув увагу на те, що в Єдиному реєстрі боржників відсутні будь-які записи про позивача як боржника.
Однак, звернувшись до адвоката з метою отримання консультації з приводу продажу своєї нерухомості, позивачу було повідомлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться наступні записи про обтяження - арешт нерухомого майна: № 10132885 від 22.06.2015 року на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № 45288563 від 01.06.2015 року; № 12333553 від 02.12.2015 року на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № 48112291 від 02.12.2015 року. Позивач зауважив, що йому про виконавчі провадження № 45288563 та № 48112291 нічого не було відомо. Жодних документів, які стосуються цих виконавчих проваджень, позивач від відповідача не отримував. В Автоматизованій системі виконавчого провадження також відсутні записи про ці виконавчі провадження. При цьому позивач звернув увагу на те, що в картці боргів по ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , борг по єдиному соціальному внеску станом на 18.10.2021 року відсутній. У зв`язку з відсутністю боргів перед державою, позивач звернувся до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з заявою про зняття арешту, проте отримав відмову у задоволенні заяви, в якій було рекомендовано звернутися до органів судової влади для вирішення зазначеного питання. Отже, позивач вважає дану відмову та бездіяльність відповідача щодо незняття арешту на майно незаконними та такими, що порушують його права та інтереси.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Також ухвалою від 08.02.2022 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребовано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області наступні документи:
- вимогу № Ф-275/85 від 05.05.2014 року, яка видана Криворізькою південною ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 6 068,71 грн. (виконавче провадження № 45288563);
- вимогу № Ф-271/85/3 від 10.11.2014 року, яка видана Криворізькою південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 8 241,23 грн. (виконавче провадження № 52711101);
- вимогу № Ф-271/85/5 від 17.08.2015 року, яка видана Криворізькою південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 3 803,85 грн. (виконавче провадження № 52711225);
- документи, що підтверджують остаточні розрахунки ОСОБА_1 з бюджетом при припиненні її підприємницької діяльності;
- документи, що підтверджують відсутність у ОСОБА_1 боргів перед державним бюджетом на час подання адміністративного позову.
Станом на час вирішення даної справи витребувані докази до суду не надходили.
Відповідач у строк, наданий судом, відзив на адміністративний позов або заяву про визнання позову не надав.
Від третіх особів пояснень щодо предмету позову не надійшло.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
01.06.2015 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.
23.06.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно п. 2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
02.12.2015 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.
25.04.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно п. 5 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стосовно майна позивача були зареєстровані наступні обтяження - арешт нерухомого майна:
- № 10132885 від 22.06.2015 року на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № 45288563 від 01.06.2015 року;
- № 12333553 від 02.12.2015 року на підставі постанови Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № 48112291 від 02.12.2015 року, про що свідчить також інформаційна довідка № 268596634 від 02.08.2021 р., яка долучена до матеріалів справи.
- згідно інформації зі спецпідрозділу АСВП виконавче провадження № 45288563 було відкрито 03.11.2014 р. на підставі вимоги № Ф-275/85 від 05.05.2014 р., виданої Криворізькою Південною ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу у розмірі 6 068,71 грн., стягувач за виконавчим провадження - держава, боржник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 01.06.2015 р. було винесену постанову про звернення стягнення на майно божника. 23.06.2015 р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Більш детальну інформацію надати неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені по закінченню строків зберігання;
- згідно інформації зі спецрозділу АСВП виконавче провадження № 48112291 було відкрито 13.07.2015 року на підставі вимоги № Ф-294 від 17.05.2013 року, виданої УПФУ Інгулецького району, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу у розмірі 1 330,65 грн.; стягувач за виконавчим провадженням - держава, боржник - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 02.12.2015 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 25.04.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Більш детальну інформацію надати неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені по закінченню строків зберігання.
Також з матеріалів справи вбачається, що 22.09.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Криворізької південної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з відповідними запитами про надання інформації про сплату боргу відповідно до вимог, які стали підставою для відкриття виконавчих проваджень.
Управлінням Пенсійного фонду в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу проведено нарахування мінімального страхового внеску для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування за І квартал 2013 року в сумі 1 194,03 грн. Станом на 01.05.2013 року виник борг в розмірі 1 330,65 грн. (недоїмка по сплаті єдиного внеску 1 194,03 грн., фінансова санкція 116,77 грн. та пеня 19,85 грн.), у зв`язку з чим була сформована вимога №Ф 294 від 17.05.2013 року, яка була направлена для примусового виконання до Інгулецької державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
У відповіді також було зазначено, що з 11.08.2013 року набув чинності Закон України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», відповідно до якого функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передані Міністерству доходів і зборів України (на теперішній час - Державна податкова служба України).
На 01.10.2013 року (дата передачі залишків) до органів Державної податкової служби був переданий борг зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 2 524,68 грн. (донарахування до мінімального страхового внеску за І квартал 2013 року - 1 194,03 грн.,
II квартал 2013 року - 1 194,03 грн., фінансова санкція - 116,77 грн. та пеня - 19,85 грн.).
Також позивача було повідомлено, що згідно з відомостями щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які надходять від Державної податкової служби України в порядку обміну інформацією, в картці боргів по ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , борг по єдиному соціальному внеску станом на 18.10.2021 року відсутній.
Криворізькою південною державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 28.09.2021 року було отримано запит позивача, проте відповіді на запит не надано.
26.11.2021 року позивач звернувся до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою щодо зняття арешту з майна, який накладений Інгулецьким відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на підставі постанов про арешт майна та оголошення заборони його відчуження.
З огляду на викладене, з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 26 Закон №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частинами 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, умовами правомірності накладення арешту є дотримання вимог щодо відповідності розміру арешту сумі стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, листа Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.08.2021 року №17.12.-34/24648, матеріали виконавчих проваджень №45288563 та №48112291, в межах яких був накладений арешт на майно позивача, були знищенні за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (далі за текстом - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з пунктом 9.10 цього Порядку, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Аналогічні положення містяться і в чинних на час судового розгляду даної справи Правилах ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 (п.п. 1, 2 розділу ХІ).

За приписами п.1, 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 (далі Положення), це Положення, розроблене відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», та визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ХІІ Положення, незавершені виконавчі провадження, відомості про які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, підлягають перенесенню до Системи.

Підлягають перенесенню до Системи виконавчі провадження, за якими скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що в разі закінчення виконавчого провадження, державний виконавець при винесенні відповідної постанови, зазначає в ній, зокрема, про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Після чого, завершене виконавче провадження, після спливу трирічного строку, який обчислюється з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством, підлягає знищенню.

Незавершені виконавчі провадження підлягають перенесенню до Системи.

Питання повернення виконавчого документа стягувачу врегульовані статтею 37 Закону № 1404-VIII, відповідно до положень якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.40 Закону України від 02.06.2016 № 1404 "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з частиною 4 статті 59 ЗУ № 1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до частини 5 статті 59 ЗУ № 1404-VIII, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст. ст.59 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, судове рішенням про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Жодних доводів та/або доказів щодо існування інших проваджень крім проваджень ВП№45288563, №48112291, в межах яких було накладено спірні арешти, та які відповідачем завершені та знищені - відповідачем не наведено та/або не надано.

Суд зазначає, що підставою звернення позивача до суду з цим позовом слугувала неможливість реалізувати своє право власності на майно через накладення на нього обтяження.

Положеннями ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, за ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати й заборона відчуження майна позивача.

Таким чином, аналізуючи всі встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до яких на виконанні в Інгулецькому відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (органі виконавчої служби, яким видано постанови про накладання арешту) не перебуває жодного виконавчого провадження, за яким позивач є боржником, виконавчі провадження №45288563 та №48112291, в межах яких був накладений арешт на майно позивача, є завершеними, а матеріали знищені, що додатково підтверджується відсутністю будь-яких відомостей про останнє в Автоматизованій системі виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Отже, станом на час розгляду справи права та інтереси позивача можуть бути повністю відновлені саме рішенням суду про зняття арешту з майна, що належить позивачу.

Щодо вимог позивача щодо зобов`язання відповідача вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЗУ № 1404-VIII, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч.1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Пунктом 1 ч.2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Рішення суду про зняття арешту з майна є підставою для припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстрація чого відноситься до повноважень державного реєстратора.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на все майно позивача, оскільки це порушує саму мету застосування відповідної процедури, суд дійшов висновку про сукупність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адмінінстративний позов ОСОБА_1 до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа 2 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , який зареєстрований за номером запису про обтяження №10132885 від 22.06.2015, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45288563, від 01.06.2015, виданої Інгулецьким ВДВС Криворізького міського управління юстиції.

Зобов`язати Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , який зареєстрований за номером запису про обтяження №12333553 від 02.12.2015, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48112291, від 02.12.2015, виданої Інгулецьким ВДВС Криворізького міського управління юстиції.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмір 992,40 грн.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядку, визначеному ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядку, встановленому ч. 6 ст.287 КАС України.

Суддя В.В. Кальник