Справа № 420/9916/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9916/21

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
додаткове рішення Одеського окружного
адміністративного суду прийнято у
м. Одеса, 28 грудня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :
У червні 2021 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2021 року №169 (з адміністративно-господарської діяльності), п. 2 якого командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - догана за порушення ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо порядку носіння форми одягу;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2021 року №169 (з адміністративно-господарської діяльності) в частині притягнення командира господарчого відділення взводу забезпечення гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи старшого сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «догани» за порушення порядку носіння форми одягу та порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

17.12.2021р. (вхід.№72028) від представника ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 20000 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року, заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу - задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000 грн.

В задоволенні іншої частини заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції повністю.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог чинного законодавства і тому бездіяльність відповідача не є протиправною, а отже і відсутні були підстави як для задоволення позову так і для прийняття додаткового рішення про стягнення на користь позивача з військової частини НОМЕР_1 витрат на правничу допомогу.

В судове засідання сторони або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом, про причини неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення (перенесення розгляду справи) до суду не надали.

При цьому, представник військової частини НОМЕР_1 повідомив, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, про що секретарем судового засідання апеляційного суду складено телефонограму.

Колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, враховуючи наявність, у розумінні вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України,підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції, прийнявши до уваги надані позивачем письмові докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, та врахувавши критерії обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 та ст.131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченомуст.134 КАС України.

Як передбачено частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, відповідач проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу заперечував, наголошуючи на не співмірності заявленого у заяві розміру до відшкодування, відсутністю документального підтвердження наданих послуг та здійснення оплати за отримання позивачем послуги.

З огляду на наведені вище правові норми, судова колегія зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, для того, щоб визначити розмір витрат, потрібно, в першу чергу, встановити, чи особа понесла ці витрати.

Як свідчать матеріали справи та було взято до уваги судом першої інстанції, представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання юридичних послуг №147/29/34-05 від 13.05.2021 року, акт здачі-прийому наданих послуг по договору про надання юридичної допомоги від 16.12.2021 року на суму 20000 грн., довідку про сплату послуг на суму 20000 грн.

Колегія суддів дослідивши надані документи звертає увагу, що за умовами договору про надання правової допомоги №147/29/34-05 від 13.05.2021р., укладено між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Ролінським Володимиром Івановичем (виконавець), виконавець надає Клієнту такий комплекс послуг, пов`язаний з представництвом інтересів при проведенні перевірки представниками Верховної Ради України, органів місцевого самоврядування, дослідчої перевірки, на досудовому слідстві, судовому слідстві, цивільному чи адміністративному судочинстві по представництву інтересів ОСОБА_1 по питаннях, пов`язаних з порушенням прав, скоєння кримінальних правопорушень, особистих майнових та немайнових інтересів; консультування з юридичних питань; представництво в судах загальної юрисдикції всіх інстанцій, господарських судах всіх інстанцій, правоохоронних органах, органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах і організаціях всіх форм власності з вказаних питань, які стосуються Клієнта за його дорученням; складання проектів процесуальних документів, договорів, угод і іншої документації.

За надані послуги згідно вказаного Договору, як визначено у п. 4 Договору, Клієнт сплачує виконавцю суму за домовленістю сторін.

Відповідно до акту здачі-прийому наданих послуг по договору про надання юридичної допомоги від 16.12.2021 року адвокатом виконано такі роботи: консультація клієнта, узгодження правової позиції - 5000 грн.; вивчення практики через Єдиний державний реєстр судових рішень - 2000 грн.; збір доказів, підготовка адвокатських запитів - 3000 грн.; ознайомлення з матеріалами справи щодо дисциплінарного правопорушення - 2000 грн.; написання позовної заяви та реєстрація в Одеському окружному адміністративного суді, подання заяви про звільнення від оплати судового збору - 3000 грн.; написання заяви про забезпечення позовної заяви та реєстрація в Одеському окружному адміністративного суді - 1000 грн.; ведення справи та участь у судових засіданнях - 4000 грн., всього 20000 грн.

Згідно акту здачі-прийому наданих послуг по договору про надання юридичної допомоги від 16.12.2021 року витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу (в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» 1050 грн. за 1 годину роботи адвоката.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що долученими документами позивачем, поза розумним сумнівом, в цілому доведено надання йому адвокатом правничої допомоги у суді першої інстанції, а надані суду матеріали доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката саме в розглядуваній справі.

В контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В свою чергу слід також вказати, що відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/WestAllianceLimited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи складність справи, задоволення заявлених позовних вимог, значення справи для позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ця сума, на переконання колегії суддів, є цілком ґрунтовною та не є такою, яка могла б за даний спірних обставин справи вважатись неспівмірною, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 .

Також, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17, згідно якого метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Загалом доводи апеляційних скарг є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків цього рішення суду, а тому підстав для скасування додаткового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 420/9916/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.