Справа № 162/36/22
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №162/36/22
Номер провадження 2-а/162/7/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Корецького Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД №1 (сел.. Любешів) Камінь-Каширського РВП Головного управління Національної поліції у Волинській області Корецького Юрія Вікторовича та Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Вимоги обгрунтовує тим, щo 11.01.2022 року щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №622808 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.126, ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Вказує, що вночі 11.01.2022 року він повертався з дружиною додому пішки. Транспортним засобом не керував. Автомобіль, зазначений у протоколі, стояв на вулиці Свободи замкнений, а він ніякого відношення до нього не має. Документи для перевірки особам, які його зупинили, не пред`явив, оскільки останні не відрекомендувались. Крім цього, оскаржувана постанова складалася в його відсутності.

З огляду на вказане, вважає дану постанову незаконною та просить її скасувати.

Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

У встановлений ухвалою строк відповідачем відзиву не подано. Долучено до матеріалів справи відеозапис з місця події 11.01.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що автомобіль належить його батьку та часто ламається. В ту ніч батько, залишивши транспортний засіб, зателефонував з проханням відремонтувати його. ОСОБА_1 спробував завести автомобіль, здійснив розворот, однак транспортний засіб знову заглох. Так і не розпочавши рух, він перебігав дорогу, де його чекала дружина, після чого під`їхали патрульні та відбулися дії, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про допит в якості свідка поліцейського ОСОБА_3 , який перебував з ним в наряді під час вказаних у постанові обставин. Вказав, що в ході патрулювання з ОСОБА_3 11.01.2022 року вони помітили транспортний засіб, який рухався та мав технічні несправності. Після чого, увімкнувши світлові маячки, під`їхали до даного автомобіля та бачили, як від нього ішов чоловік - ОСОБА_1 здійснивши розворот, зупинилися навпроти припаркованого автомобіля та чекали, аби побачити, хто до нього підійде. Через хвилин 30-40 повз автомобіль пройшли чоловік та жінка, проте в автомобіль не сіли. Коли вони з напарником вийшли на дорогу, громадянин ОСОБА_1 повернувся до транспортного засобу, завів двигун, розвернувся без ввімкнення світла фар та почав рухатися в сторону АЗС. Після цього вони з напарником почали наздоганяти даний транспортний засіб ввімкнувши світлові маячки. Водій здійснив різку зупинку, покинув автомобіль та перебіг дорогу, де знаходилася його дружина та вподальшому проводилися процесуальні дії.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо обставин події, при яких було складено постанову щодо ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 вказала, що 11.01.2022 року чоловік зустрічав її з роботи. По дорозі біля магазину ОСОБА_5 чоловік подивився автомобіль на прохання батька, так як останній зазначив, що автомобіль має несправності.

Відповідач ГУНП у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із постанови серії БАБ №622808 від 11.01.2022 року вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП, а саме ОСОБА_1 керував автомобілем в темну пору доби з не освітлюваним заднім лівим ліхтарем, не маючи при цьому права керування даним транспортним засобом, не пред`явив реєстраційні документи та страховий поліс.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, на підтвердження обставин, викладених у постанові, та пояснень поліцейських, наданих у судовому засіданні, надано лише відеозапис події. Однак з даного відеозапису неможливо ідентифікувати рух саме автомобіля, який зазначений у постанові, факт керування цим автомобілем конкретно позивачем ОСОБА_1 та не вбачається можливим встановити наявність вказаних в оскаржуваній постанові правил дорожнього руху.

З огляду на вказане, беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд констатує, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови беззаперечними та достатніми доказами, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно були вчинені адміністративні правопорушення внаслідок недотримання ПДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, відповідачем не доведено правомірність свого рішення, тому з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,9, 251, 255 КУпАП, ст.ст. 72-74, 283, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД №1 (сел.. Любешів) Камінь-Каширського РВП Головного управління Національної поліції у Волинській області Корецького Юрія Вікторовича та Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП ВПД №1 (сел.. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Корецького Юрія Вікторовича серії БАВ №622808 від 11.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.03.2022 року.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ