Справа № 420/14826/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 р. м.ОдесаСправа № 420/14826/21

Категорія справи: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О. Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А.І.

- Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення №37 від 28.04.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №37 від 28.04.2021 року щодо встановлення обмеження розміру виплати пенсії при перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 року на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 01.04.2021 року №514 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, чинними на 01.01.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління, виходячи із розрахунку 60% від розміру середнього заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат;

- допустити негайне виконання рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань 908 грн. сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №0.0..1 від 17.08.2021 року на користь ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що за постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 01.06.2016 року розпорядженням Іллічівського об`єднання Управління Пенсійного фонду України Одеської області від 21.09.2016 року №3104, позивачці з 01.04.2016 року призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року у розмірі 60 відсотків від загальної суми виплат за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, довічно.

На підставі довідки Одеської обласної прокуратури №514 від 01.04.2021 року про розмір грошового забезпечення, позивачка звернулася до ГУПФУ в Одеській області з електронною заявою про індивідуальний перерахунок пенсії (без обмеження) за вислугу років у зв`язку з призначенням на вищу посаду та збільшенням розміру складових її заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління.

За результатами розгляду заяви позивачки, відповідачем надано копію розрахунку пенсії на підставі довідки від 01.04.2021 року №514, з якого вбачається, що основний розмір пенсії, виходячи з розрахунку 60% від суми місячного середнього заробітку, складає 46 287, 36 грн. При цьому, максимальний розмір пенсії складає 24 988,09 грн.

Позивачка зазначає, що здійснюючи перерахунок пенсії та застосовуючи обмеження розміру пенсії, що підлягає виплаті ГУПФУ в Одеській області порушує право позивачки на соціальний захист, на отримання пенсії у розмірі, який відповідає нормам Конституції України та Законом України, нормам міжнародного права та судовій практиці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення №37 від 28.04.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №37 від 28.04.2021 року щодо встановлення обмеження розміру виплати пенсії при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 року на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 01.04.2021 року №514 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, чинними на 01.01.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління, виходячи із розрахунку 60% від розміру середнього заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення помилково не було враховано положення ч.2 та ч.15 ст.86 Закону №1697-VІІ, якими встановлено, що пенсія призначається у розмірі 60% від суми місячного грошового забезпечення та відповідно до п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб які втратили працездатність.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка працювала в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах з 12.12.1995 року по 03 листопада 2020 року .

За постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 01.06.2016 року розпорядженням Іллічівського об`єднання Управління Пенсійного фонду України Одеської області від 21.09.2016 року №3104, позивачці з 01.04.2016 року призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року у розмірі 60 відсотків від загальної суми виплат за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, довічно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року по справі №420/2733/20, залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року, адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №20 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №13 від 25.03.2020 р. про відмову у перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 13 грудня 2019 року пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, виходячи із розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого згідно з довідкою Прокуратури Одеської області №514 від 17.03.2020 р. без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок),80 грн.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 12 серпня 2020 року.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 та ст.ст.81, 86 Закону України «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури, ОСОБА_1 видано довідку №514 від 01.04.2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, про те, що розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами, чинними на 01.01.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою начальник управління становить:

- посадовий оклад - 47 232,00 грн.;

- надбавка за вислугу років (40%) - 18 892,80 грн.;

- матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12) - 5 510,40 грн., - 5 510,40 грн.;

- усього - 77 145,60 грн.

На підставі довідки Одеської обласної прокуратури №514 від 01.04.2021 року про розмір грошового забезпечення, позивачка 27.04.2021 року звернулася до ГУПФУ в Одеській області з електронною заявою про індивідуальний перерахунок пенсії (без обмеження) за вислугу років у зв`язку з призначенням на вищу посаду та збільшенням розміру складових її заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління.

За результатами розгляду заяви позивачки, відповідачем прийнято рішення №37 від 28.04.2021 року, з якого вбачається, що основний розмір пенсії, виходячи з розрахунку 60% від суми місячного середнього заробітку, складає 46 287,36 грн. При цьому, максимальний розмір пенсії складає 24 988,09 грн.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №37 від 28.04.2021 року, в частині обмеження пенсії максимальним розміром, позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VІІ, а тому прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення №37 від 28.04.2021 року та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці з 01.01.2021 року на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 01.04.2021 року №514 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, чинними на 01.01.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління, виходячи із розрахунку 60% від розміру середнього заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням раніше проведених виплат.

Водночас, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині звернення до негайного виконання судового рішення, оскільки відсутні підстави вважати вказаний судовий акт рішенням суду, яке в силу статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України виконується негайно.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII врегульовано питання щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Частиною 1 вказаної статті Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII визначено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

За правилами ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Згідно із ч.13 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

З приводу застосування обмежень десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність при перерахунку пенсій призначених, відповідно до Закону №1697-VII.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебуває на обліку в органі пенсійного фонду з 01.04.2016 року та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1697-VIІ, тобто після набрання чинності Законом № 3668-VI.

Водночас, у постанові від 24.06.2020 у справі № 580/234/19 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив, що тлумачення пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI; 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію. Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України від 06.09.2012 № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Норми пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав та інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності Законом № 3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені чи перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI.

Відтак, на осіб, яким пенсія призначена (перерахована) відповідно до нормативно правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, в тому числі на підставі Закону № 1697-VIІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений Законом№ 3668-VI, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що окрім статті 2 Закону № 3668-VI, обмеження максимального розміру пенсії колишніх працівників прокуратури встановлені також і Законом № 1697-VIІ.

Тобто, норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VIІ.

При цьому, зазначені положення Закону № 3668-VI та абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VIІ неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Також Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 4 березня 2021 року у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюються положення статті 2 Закону № 3668-VI та абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.

Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

Наведена правова позиція, ґрунтується на висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 21 грудня 2021 року по справі №580/5962/20.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення №37 від 28.04.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 березня 2022 року.

Головуючий: О.В. Лук`янчук

Судді: А.І. Бітов

І.Г. Ступакова