Справа № 420/13982/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13982/21

Категорія: 106020000 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової академії (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової академії (м. Одеса), в якому просить:

визнати протиправними дії військової академії (м. Одеса) щодо відмови ОСОБА_1 , здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020, у відповідності у до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких iнших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язати Військову академію (м.Одеса) (, вул. Фонтанська дорога, 10, м.Одеса, 65009):

здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020, у відповідності до вимог відновленоп початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмiрiв посадового окладу та окладу за вiйськовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 сiчня 2021 року та множенням на вiдповiднi тарифні коефіцієнти;

виплатити ОСОБА_1 рiзницю мiж перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020;

виплачувати ОСОБА_1 перераховане грошове забезпечення розраховане виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з моменту набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18, починаючи з 29.01.2020 року розміри посадових окладів, окладів за вiйськовими (спеціальними) званнями вiйськовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу повиннi визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови № 704.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової академії (м.Одеса) щодо відмови ОСОБА_1 , здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020, у відповідності у до вимог вiдновленоп початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких iнших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмiрiв посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язано Військову академію (м.Одеса) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020, у відповідності до вимог відновленоп початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмiрiв посадового окладу та окладу за вiйськовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 сiчня 2021 року та множенням на вiдповiднi тарифні коефіцієнти та виплатити ОСОБА_1 рiзницю мiж перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Військова академія (м. Одеса) подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем правомірна відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку грошового забезпечення з 29.01.2020 року з тих підстав, що для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, не застосовується як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а тому дії відповідача є правомірними. При цьому зазначено, що відповідачем не було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку виплат виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не вбачається протиправних дій відповідача так як наслідок не має підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.06.2021 представник позивача звернулась до відповідача з заявою в якій просила: зробити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статей 43 i 63 Закону Украйни від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011 XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяк інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01 2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти. Виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020. Виплачувати ОСОБА_1 перераховане грошове забезпечення розраховане виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на 01 січня 2021 року.

Листом від 02.08.2021 № 26/5/172 відповідач відмовив позивачу, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і має вищу юридичну силу за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін, внесених Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, у відповідача є підстави для здійснення перерахунку позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020, 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, а тому визнав дії протиправними та зобов`язав здійснити перерахунок грошового забезпечення.

При цьому відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати ОСОБА_1 перераховане грошове забезпечення розраховане виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, оскільки прийшов до висновку, що вимога звернута на майбутнє, відповідно, є передчасною, адже спір в цій частині фактично не існує.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) було підвищено грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та закладено механізм щорічного збільшення його розміру у подальшому.

Так, відповідно до п. 4 Постанови № 704 у редакції, що була чинною до 24 лютого 2018 року, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови № 704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), якою п. 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24 лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.

Відтак, починаючи з 24 лютого 2018 року відновлено дію п. 4 Постанови № 704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Зазначена норма права передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів також враховує, що згідно з п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом (01 січня 2017 року) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Під час розгляду і вирішення цієї справи колегія суддів виходить із того, що положення п. 4 Постанови № 704 та п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» підлягають солідарному застосуванню.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що з 29 січня 2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями слід визначати шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 1 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.

Натомість розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 01 січня 2020 року, на розрахунок посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями - не впливає.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив: зробити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статей 43 i 63 Закону Украйни від 09.04.1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011 XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їx сімей, з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяк iнших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01 2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 сiчня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти. Виплатити ОСОБА_1 різницю між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020. Виплачувати ОСОБА_1 перераховане грошове забезпечення розраховане виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на 01 сiчня 2021 року.

Листом вiд 02.08.2021 № 26/5/172 вiдповiдач відмовив позивачу.

В своїй відмові відповідач зазначив, що згідно з п.3 розділу ІІ ЗУ від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Під час розв`язання правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ ЗУ від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ та п. 4 постанови КМ України № 704, у редакції до внесення змін постановою КМ України №103 перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.

Оскільки норма п. 3 ЗУ від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п. 4 постанови №704, у редакції до внесення змін постановою КМ України №103, а також додатків 1,12,13,14 постанови КМ України №704, правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати- відсутні.

Тобто, відповідачем заяву позивача по суті не розглянуто, та не надано відповіді щодо наявності або відсутності підстав для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 сiчня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, про що безпосередньо не заперечується апелянтом в апеляційній скарзі з зазначенням що позивачем не надано доказів, що академією відмовлено у здійсненні виплат з урахуванням прожиткового мінімуму.

Отже, відповідачем заяву позивача не розглянута, а надано відписку про неможливість застосування при обрахунку розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням мінімальної заробітної плати, хоча з такою заявою позивач не звертався.

У постанові від 16 вересня 2015 року (справа № 21-1465а15) Верховний Суд України вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Колегія суддів зазначає, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, при цьому такий вихід обґрунтовано порушенням інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві, а тому належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправними дії військової академії (м.Одеса) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.06.2021 року (отриману ВПС ВА 01.07.2021 року) про здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 року та зобов`язання Військову академію (м.Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2021 року (отриману ВПС ВА 01.07.2021 року) про здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 року з урахуванням висновків суду викладених у даній постанові.

Вимога ж про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020, у відповідності до вимог відновленої початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмiрiв посадового окладу та окладу за вiйськовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 сiчня 2021 року та множенням на вiдповiднi тарифні коефіцієнти та виплатити ОСОБА_1 рiзницю мiж перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020, є передчасною, оскільки відповідачем не приймалось рішення по суті заявленого позивачем клопотання.

За таких обставин, оскільки будь - яких рішень (щодо наявності або відсутності підстав для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 сiчня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти) прийнято не було, а відтак висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дій щодо відмови та в зобов`язальній частині є помилковим.

Решта доводів висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення, водночас колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи в частині визнання протиправними дій та зобов`язальній частині, а тому воно підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 сiчня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти,

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 р. скасувати в частині:

Визнання протиправними дії військової академії (м.Одеса) щодо відмови ОСОБА_1 , здійснити перерахунок грошового забезпечення з 29.01.2020, у відповідності у до вимог вiдновленоп початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких iнших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмiрiв посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Зобов`язання Військову академію (м.Одеса) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020, у відповідності до вимог відновленоп початкової редакції п.4 Постанови №704, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з врахуванням решти положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з урахуванням розмiрiв посадового окладу та окладу за вiйськовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року та на 01 сiчня 2021 року та множенням на вiдповiднi тарифні коефіцієнти та виплатити ОСОБА_1 рiзницю мiж перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення з 29.01.2020.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати протиправними дії Військової академії (м.Одеса) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.06.2021 року (отриману ВПС ВА 01.07.2021 року) про здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 року.

Зобов`язати Військову академію (м.Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2021 року (отриману ВПС ВА 01.07.2021 року) про здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 року з урахуванням висновків суду викладених у даній постанові.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 р. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 22 березня 2022 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова