Справа № 460/5173/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2021 року м. Рівне №460/5173/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1700-0304-8/15211 винесене 09 квітня 2021 року, яким було відмовлено позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 25 березня 2021 року позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в березні 2021 року, після досягнення віку 54 років, вона звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як особі, що проживає на території радіоактивного забруднення. Проте, відповідач відмовив їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, мотивуючи це тим, що наданими до заяви документами не підтверджується проживання (робота) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом періоду, що дає права на зниження пенсійного віку на 6 років. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки долученою до заяви про призначення пенсії довідкою органу місцевого самоврядування стверджується факт її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення понад три роки станом на 01 січня 1993 року, що, на думку останньої, наділяє її правом на як на застосування початкової величини зниження пенсійного віку, так і на зниження пенсійного віку на 6 років. З наведених підстав, позивач просить задовольнити позовну заяву повністю.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Так, до заяви про призначення пенсії позивачем були додані, зокрема, копія посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та довідка Рокитнівської селищної ради від 17 березня 2021 року № 763 про проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 27 лютого 1989 року по 25 березня 2011 року. Однак, відповідно до записів в трудовій книжці позивача, остання у період з 26 липня 1986 року по 11 листопада 1994 року працювала у Рівненському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості, тобто на незабрудненій території. Крім того, згідно із записами диплому серії НОМЕР_1 від 25 липня 1986 року, позивач у період з 01 вересня 1985 року по 25 липня 1986 року навчалася в Рівненському філіалі Житомирського ПТУ хлібопекарської промисловості, тобто на незабрудненій території. Тому, враховуючи вищезазначене, наданими позивачем документами не підтверджується факт постійного проживання останньої на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше трьох років станом на 1 січня 1993 року. Таким чином, права на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку позивач немає. За наведених обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 17 травня 2013 року.

15 березня 2021 року позивачу виповнилося 54 роки.

25 березня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказане не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

Листом від 09 квітня 2021 року за № 1700-0304-8/15211 відповідача повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах з мотивів, аналогічних наведених у відзиві.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058 передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058. Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796 особам має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії позивачем були долучені, зокрема, посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_2 від 17 травня 2013 року, трудова книжка серії НОМЕР_3 та довідка Рокитнівської селищної ради від 17 березня 2021 року № 763 (далі довідка № 763), згідно з якою у період з 27 лютого 1989 року по 25 березня 2011 року позивач була зареєстрована проживала в селищі міського типу Рокитне Рокитнівського району Рівненської області. Вказане не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті.

Також суд зауважує, що в матеріалах адміністративної справи міститься копія довідки Рокитнівської селищної ради від 25 січня 2021 року № 201, зі змісту якої також слідує, що у період з 27 лютого 1989 року по 25 березня 2011 року позивач була зареєстрована проживала в селищі міського типу Рокитне Рокитнівського району Рівненської області

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, селище міського типу Рокитне Рокитнівського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд констатує, що початкова величина зменшення пенсійного віку на три роки не застосовується до позивача, оскільки остання згідно з довідкою № 763 не проживала в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Однак, враховуючи, що довідкою № 763 підтверджується проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 22 повних років, в тому числі станом на 01 січня 1993 року більше 3 років, тому вона має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Посилання відповідача на те, що згідно з записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 , остання у період з 26 липня 1986 року по 11 листопада 1994 року працювала у Рівненському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості, тобто на незабрудненій території, у зв`язку з чим відповідний період не може бути включений до періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, суд оцінює критично, з огляду на таке.

Частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Таким чином, трудова книжка є офіційним документом, що підтверджує наявність та обсяг трудового стажу в особи.

Тобто, такий документ взагалі не відносяться до документів, які підтверджують місце та період проживання особи, зокрема, в зоні радіоактивного забруднення.

Суд наголошує, згідно з пунктом 2.1 Порядку №22-1, надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, не передбачено.

Більше того, враховує, що в силу приписів частини третьої статті 44 Закону № 1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Тотожна за змістом норма міститься у пункті 4.2 Порядку № 22-1.

Так, до відзиву на позовну заяву відповідачем була долучена копія Акта від 14 червня № 74, згідно з яким посадовими особами пенсійного органу встановлено достовірність відомостей, зазначених у довідці № 763.

Крім того, суд відхиляє як безпідставне покликання відповідача на те, що згідно із записами диплому серії НОМЕР_1 від 25 липня 1986 року, позивач у період з 01 вересня 1985 року по 25 липня 1986 року навчалася в Рівненському філіалі Житомирського ПТУ хлібопекарської промисловості, тобто на незабрудненій території, оскільки вказаний період узагалі не охоплюється довідкою № 763 та, відповідно, жодним чином не впливає на визначення права позивача на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку.

Одночасно суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах згідно з абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 також є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

В силу вимог абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 позивач має право на зменшення на 6 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.

Тобто, для призначення пенсії на пільгових умовах позивач повинна мати страховий стаж в розмірі 22 років.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи за змістом заяв по суті наявність у позивача щонайменше 24 років страхового стажу.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

За приписами статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки пенсійного віку (тобто, 54 років) позивач досягнула 15 березня 2021 року року, а з заявою про призначення пенсії вона звернулася до відповідача 25 березня 2021 року, тому пенсію останній належить призначити з 15 березня 2021 року, а не з 25 березня 2021 року, як про це просить позивач.

Вказане вище, зумовлює для суду необхідність виходу за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з метою забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності рішення щодо відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позовну заяву належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору в розмірі 908грн відповідно до квитанції від 06 травня 2021 року № , копія якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, оформлене листом від 09 квітня 2021 року за № 1700-0304-8/15211, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 15 березня 2021 року пенсію за віком на зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 905грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7; ).

Повний текст рішення складений 14 березня 2021 року

Суддя Д.Є. Махаринець