Справа № 500/1000/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1000/22

21 березня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2021 року, викладену у повідомленні про надання субсидій від 21.10.2021 та скасувати його,

- зобов`язати відповідача призначити позивачу щомісячно субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2021-2022 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримував житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до чинного законодавства України з травня 2016 року на підставі поданої заяви, яка поновлювалася автоматично.

Останній раз поновлення вказаної субсидії відбулося в жовтня 2020 року згідно повідомлення від 20.10.2020, яким "рішенням комісії призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2020 року по квітень 2021 року".

В жовтні 2021 року отримав повідомлення про надання субсидій, відповідно до якого "не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 1 жовтня 2021 року з таких підстав: дохід менший від мінімальної заробітної плати, не сплачено ЄСВ".

Вважаючи вказане рішення відповідача необґрунтованим, протиправним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує права позивача на соціальний захист, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що позивач є отримувачем житлової субсидії в опалювальному сезоні 2020-2021 років, відповідно рішення про призначення житлових субсидій на наступний опалювальний період 2021-2022 років приймалося без його звернення на підставі наявної інформації станом на квітень 2021 року, як передбачено постановою Кабінету Міністрів України №505 від 19.05.2021 "Деякі питання призначення житлових субсидій".

При цьому взято до уваги підпункт 3 пункту 14 Положення, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або нарахований середньомісячний сукупний дохід менше ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Оскільки у складі сім`ї позивача є непрацююча особа, яка не сплачує ЄСВ - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням про призначення субсидії, то у позивача не має права на призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином, не порушуючи норм чинного законодавства та у межах компетенції управлінням на законних підставах винесено рішення про відмову у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2021 року.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши подані сторонами докази, судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом зі сім`єю по АДРЕСА_1 .

Як слідує з матеріалів справи отримував житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848. (із змінами)

Так згідно повідомлення про призначення субсидії від 20.10.2020 видно, що "рішенням комісії призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня місяця 2020 року по квітень місяць 2021 року включно щомісячно в сумі 1095,68 грн (одна тисяча дев`яносто п`ять грн 68 коп."

21.10.2021 повідомленням про надання субсидій, позивачу "не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 1 жовтня 2021 року з таких підстав: дохід менший від мінімальної заробітної плати, не сплачено ЄСВ".

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи порушеними свої права на соціальний захист, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон №2189-VIII) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону №2189-VIII встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення граничної норми витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 7 Закону №2189 визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (далі - Положення №848 в редакції на час виникнення спірних відносин) із внесеними змінами.

Згідно з пунктом 1 Положення №848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.

Пунктом 4 Положення №848 передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно з пунктом 5 Положення №848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії" (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129).

Відповідно до пункту 9 Положення №848 призначення житлових субсидій здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Контроль за правильністю призначення і виплати житлових субсидій здійснює Нацсоцслужба та її територіальні органи.

Факт призначення субсидії позивачу сторонами не оспорюється.

Крім того, пунктом 1 частини другої постанови Кабінету Міністрів України №505 від 19.05.2021 "Деякі питання призначення житлових субсидій" передбачено, що розгляд питань щодо призначення житлової субсидії на наступний період домогосподарствам, які отримували житлову субсидію в опалювальному сезоні 2020-2021 років, проводиться без звернень громадян, крім домогосподарств, яким житлова субсидія: надавалася у грошовій безготівковій формі; була призначена за фактичним місцем проживання осіб (орендарі житлових приміщень (будинків); індивідуальні забудовники, будинки яких не прийняті в експлуатацію; внутрішньо переміщені особи); була призначена без урахування окремих осіб з числа зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), які не проживають за місцем реєстрації.

Рішення про призначення житлових субсидій домогосподарствам без звернень громадян приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів житлових субсидій у квітні 2021 р. на відповідність вимогам підпунктів 1, 2, 4, 8-10 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. №848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2019 р., № 69, ст. 2390).

При цьому згідно пункту 2 частини другої постанови Кабінету Міністрів України №505 від 19.05.2021 "Деякі питання призначення житлових субсидій" заяви про призначення та надання житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, подані за формами, затвердженими наказом Міністерства соціальної політики від 2 травня 2018 р. № 604, - в редакції наказу Міністерства соціальної політики від 17 травня 2021 р. № 242, залишаються дійсними.

Підпунктом 3 пункту 14 Положення №848 визначено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або нарахований середньомісячний сукупний дохід менше ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, стосовно яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Як видно з декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №535, виданої 20.05.2020 Великомлинівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, в складі сім`ї позивача є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого немає підтверджуючих даних про доходи, що було виявлено під час автоматичного перерахунку призначеної субсидії.

А згідно пункту 1 частини другої постанови Кабінету Міністрів України №505 від 19.05.2021 "Деякі питання призначення житлових субсидій", як було вказано вище, рішення про призначення житлових субсидій домогосподарствам без звернень громадян приймається на підставі інформації Міністерства фінансів за результатами проведеної верифікації даних щодо одержувачів житлових субсидій у квітні 2021 р. на відповідність вимогам підпунктів 1, 2, 4, 8-10 пункту 14 Положення №848.

Враховуючи вимоги підпункту 3 пункту 14 Положення №848 та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що під час автоматичного перерахунку призначеної субсидії, позивачу правомірно не призначено субсидію на наступний опалювальний сезон 2021-2022 років із вказаних підстав: дохід менший від мінімальної заробітної плати, не сплачено ЄСВ .

Суд зазначає, що обставиною, яка підлягає з`ясуванню в межах розгляду даної справи, є встановлення права позивача на призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон 2021-2022 років.

Суд звертає увагу, що з огляду на встановлену в ході розгляду даної справи відсутність у позивача такого права, рішення відповідача про відмову в призначенні такої субсидії є обґрунтованим та підтвердженим доказами, наявними у матеріалах справи, в зв`язку з чим суд доходить висновку про правомірність прийнятого рішення та, як наслідок, про необґрунтованість позовних вимог.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2021 року, викладену у повідомленні про надання субсидій від 21.10.2021, зобов`язання призначити ОСОБА_1 щомісячно субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2021-2022 років відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 березня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Ю.Словацького, 6, м. Кременець, Тернопільська область, 47003, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.