Справа № 718/372/22
Суддя: Скорейко В. В.
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №718/372/22
Провадження №2-а/718/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді Скорейка В.В.

за участю секретаря судових засідань Безушко М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), представник позивача Борис Бандуровський (адреса: м. Чернівці, вул. Булоруська, 27А/804) до старшого лейтенанта поліції Скрипника Михайла Валерійовича, УПП в Чернівецькій області (місце знаходження: вул. Заводська, 22 м. Чернівці) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ЕАО№5292638 від 06.02.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 06.02.2022 року о 14 год. 09 хв. в м.Чернівці на вул.Калинівській, 13А керував транспортним засобом на території парковки автобазару, не користуючись засобами пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 (в) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП та до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанова серії ЕАО № 5292638 від 06.02.2022 підлягає скасуванню. Зазначає, що автомобілем не керував, перебував у нетверезому стані, а коли водій авто підійшов до контролера ринку під час виїзду із стоянки базару, ОСОБА_1 вирішив сісти за кермо цього ж авто, щоб перевірити на зручність його салон та систему керування, після чого до нього підійшли працівники поліції з вимогою пред`явити документи, а в подальшому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився. Звертає увагу на те, що поліцейськими не надано доказів його вини, не забезпечено адвоката, не допитано жодного свідка з числа очевидців.

Вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки інспектором при її винесенні не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не досліджено усіх обставин справи, тому просить позов задовольнити, визнання протиправною та скасування вище вказану постанову, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та оплату судового збору у розмірі 396,96 грн..

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання не з`явився. Його представник подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, а справу розглянути без участі сторони позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, правом на відзив не скористалися.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5292638 від 06.02.2022, винесеної командиром роти старшим лейтенантом поліції Скрипником М.В., ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 06.02.2022 року о 14 год. 09 хв. в м.Чернівці на вул.Калинівській, 13А керував транспортним засобом на території парковки автобазару, не користуючись засобами пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 (в) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП та до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

На переконання позивача, працівниками поліції безпідставно визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, не надано доказів його вини, необ`єктивно досліджено усі обставини адміністративної справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.1 ст.77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

В той же час відповідач не надав суду жодних заперечень, відзиву до позовної заяви, доказів вини позивача, хоча таку можливість суд йому забезпечив.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм п.2.3 (в) ПДР України. Відповідач жодних інших доказів суду не надав, які б в сукупності із оскаржуваною постановою підтверджували правомірність винесеного рішення суб`єкта владних повноважень, як і не подано ним відзиву та заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із вимогами ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі, оскільки від відповідача не надійшло клопотання про зменшення їх розміру і, відповідно, не доведено неспівмірність таких витрат.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Скрипника Михайла Валерійовича, УПП в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 5292638 від 06.02.2022, винесену командиром роти старшим лейтенантом поліції Скрипником М.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за зазначеною постановою закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати - 396,96 грн. по сплаті судового збору та 5000 грн. - витрат на надану правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Василь Скорейко