Справа № 380/21338/21
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: с.Добряни, Стрийський район, Львівська область, 82427; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090), Державної податкової служби України (місцезнаходження: Львівська площа, 8, м.Київ, 04053; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Акт перевірки від 26.05.2021 №11649/13-01-09-01/ НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 14.06.2021;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 14.06.2021;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про результати розгляду скарги від 06.10.2021 №22683/6/99-00-06-03-02-06;

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу №0-1330 від 10.08.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 травня 2021 року відповідачем проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог Податковою кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями), Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво, зберігання та обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за результатами якої складено акт від 26.05.2021 №11649/13-01-09-01/ НОМЕР_1 . На підставі зазначеного Акту Головним управлінням ДПС у Львівській області було прийняте податкове повідомлення-рішення №1 від 14.06.2021 та податкове повідомлення-рішення №1 від 14.06.2021.

Також зазначено, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень був висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог статті 15 Закону України № 481/95-ВР, зокрема реалізація 12.10.2020 алкогольних напоїв та тютюнових виробів без належним чином оформленої ліцензії. Позивач стверджує, що не порушувала вимог Закону України № 481/95-ВР, оскільки здійснював продаж алкогольних та тютюнових виробів на підставі ліцензій №1904866 від 12.10.2019 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та №1906346 від 12.10.2019 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, які дійсні з 12.10.2019 до 12.10.2020. Позивач вважає, що нею не допущено порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день чинності ліцензій 12.10.2020. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 28.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідачем проведено фактичну перевірку магазину, що належить позивачу, за результатами якої встановлено здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за період 12.10.2020 без наявності відповідних діючих ліцензій, що є порушенням ст. 15 Закону України №481/95-ВР. За наслідками відповідної перевірки складено акт перевірки та прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 34000 грн. Зазначив, що суб`єкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами до дати, зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній в такій ліцензії. Вказує, що позивачем представлено до перевірки ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами терміном дії з 12.10.2019 до 12.10.2020, а також з 13.10.2020 до 13.10.2021. З огляду на те, що дані ліцензії видаються терміном на один рік, то 12.10.2020 ліцензії не були дійсні. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 03.09.2019 зареєстрована як фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській області.

20.05.2021 ГУ ДПС у Львівській області прийнято наказ про проведення фактичної перевірки у суб`єктів господарювання № 1798-ПП та 25.05.2021 видано направлення № 5722 та №5723.

На підставі зазначеного наказу та направлень, ГУ ДПС у Львівській області 25.05.2021 проведено фактичну перевірку магазину, що належить ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: Львівська область, Стрийський район, село Добряни, за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами від 26.05.2021 №11649/13-01-09-01/ НОМЕР_1 .

Як слідує з вищевказаного акту, перевіркою встановлено, що в період відсутності діючих ліцензій (12.10.2020) позивачем здійснювалася реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальну суму 380 грн., що підтверджується звітом № 0356 від 12.10.2020, а саме сигарети Парламент АКВА 1 пачка за ціною 60,0 грн., сигарети Бонд Компакт 1 пачка за ціною 47,0 грн., сигарети ЛМ Лофт 1 пачка за ціною 50,0 грн., горілка Лемберг 0,5 л за ціною 92,0 грн., горілка Козацька Рада 0,7 л за ціною 131,0 грн.

За наслідком акту фактичної перевірки. Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.06.2021 року № 1, від 14.06.2021 року № 1, якими за виявлене перевіркою порушення ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та на підставі ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481-95ВР застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 34 000 грн.

Як слідує з скарги від 06 липня 2021 року, дані податкові повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

06.10.2021 ДПС України було прийнято рішення про результати розгляду скарги від 06.10.2021 №22683/6/99-00-06-03-02-06, відповідного до якого скаргу позивача залишено без задоволення.

04.11.2021 на адресу позивача надійшла податкова вимога №0-1330 від 10.08.2021 про термінове погашення податкового боргу у розмірі 34 000,00 грн.

Позивач вважає спірні Акт перевірки від 26.05.2021, податкові повідомлення-рішення,

рішення про результати розгляду скарги від 06.10.2021 №22683/6/99-00-06-03-02-06, а також податкову вимогу №0-1330 від 10.08.2021 протиправними, тому звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №481/95).

Згідно з статтею 1 Закону №481/95 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 5 частини 2 ст. 17 Закону №481/95 встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлюються на спеціальних бланках та повинні містити необхідні відомості, зокрема, термін дії.

Аналіз вказаних норм свідчить, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо перебігу початку та закінчення строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

Як вже зазначалося вище, суд встановив, що 25.05.2021 відповідачем проведено фактичну перевірку магазину, що належить ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: Львівська область, Стрийський район, село Добряни.

Під час фактичної перевірки позивача, відповідачем встановлено, що 12.10.2020 позивачем здійснювалася реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальну суму 380 грн., без наявності відповідної ліцензії, а саме сигарети Парламент АКВА 1 пачка за ціною 60,0 грн., сигарети Бонд Компакт 1 пачка за ціною 47,0 грн., сигарети ЛМ Лофт 1 пачка за ціною 50,0 грн., горілка Лемберг 0,5 л за ціною 92,0 грн., горілка Козацька Рада 0,7 л за ціною 131,0 грн.

Суд зазначає, що факт реалізації 12.10.2020 алкогольних напоїв та тютюнових виробів в магазині, де здійснювалася перевірка, позивач не заперечує.

Водночас, як встановлено судом, позивач мав ліцензії №1904866 від 03.10.2019 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та №1906346 від 03.10.2019 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, на місце торгівлі у магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з терміном дії «з 12.10.2019 до 12.10.2020» та отримав нові ліцензії №2004957 від 29.09.2020 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та №2006338 від 29.09.2020 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на даний об`єкт торгівлі з терміном дії «з 13.10.2020 до 13.10.2021».

Законодавець у Цивільному кодексі України виокремлює як поняття «строку», так і «терміну», які не є тотожними.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Згідно з наведеними положеннями Закону № 481/95-ВР вживається поняття «термін дії ліцензії» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, який, відповідно до частини другої статті 252 Цивільного кодексу України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Суд зазначає, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями був обмежений уповноваженим органом з настанням календарного дня, - 12.10.2020, шляхом зазначення в ліцензії прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі «dies a quo» і спливають опівночі «dies ad quem».

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день «dies ad quem» є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає «dies a quo», або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Аналіз наведених правових норм цивільного законодавства дає суду підстави для висновку, що термін дії дозвільного документу, протягом якого суб`єкт може провадити відповідну господарську діяльність, спливає у відповідний місяць та число останнього року терміну, який визначений у спеціальному дозволі, тобто о 23:59 годині останнього дня визначеного терміну, а саме в даному випадку 12.10.2020.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу позначення в ліцензії кінцевої дати терміну дії «до 12.10.2020» та положень Європейської конвенції про обчислення строків, суд приходить висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями в останній день чинності ліцензій - 12.10.2020.

Такі висновки суду в повній мірі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, наведеною, зокрема, у постановах від 25.04.2018 у справі №803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі №803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за факт реалізації 12.10.2020 в магазині фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на вищенаведене, висновки контролюючого органу, що зафіксовані в акті перевірки від 26.05.2021 №11649/13-01-09-01/ НОМЕР_1 про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ч. 20 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, нормативно та документально не підтверджуються, а відтак, податкові повідомлення-рішення №1 від 14.06.2021 та №1 від 14.06.2021, якими до позивача застосовані фінансові санкції в загальному розмірі 34000,00 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

У свою чергу, визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень в судовому порядку в межах даної справи свідчить про протиправність формування Головним управлінням ДПС у Львівській області податкової вимоги №0-1330 від 10.08.2021та необхідність її скасування, оскільки вона є похідною та включає в себе заборгованість за скасованими податковими повідомленнями-рішеннями.

Що ж до заявленої позовної вимоги про визнання протиправним та скасування акта перевірки від 26.05.2021 №11649/13-01-09-01/, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

За наслідками проведеної податкової перевірки посадовими особами контролюючого органу було складено акт від 26.05.2021 №11649/13-01-09-01/ НОМЕР_1 , примірник якого позивач отримала 26.05.2021, що підтверджується особистим підписом такої.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, суд вважає, що акт перевірки та викладені у ньому факти і висновки не можна розглядати як рішення суб`єкта владних повноважень в розумінні норм ст. 4 КАС України, що породжує для платника податків певні правові наслідки, регулює ті чи інші відносини і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Акт перевірки є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, обов`язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, зокрема, податкове повідомлення-рішення, сплата податкових зобов`язань за яким у разі його узгодження є обов`язковою для такого платника податків.

Контролюючий орган не позбавлений права фіксувати в акті перевірки обставини та викладати власні висновки щодо таких обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень, складених на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень.

В свою чергу оцінка висновків акта перевірки на предмет їх обґрунтованості та правомірності надається уповноваженими законом органами влади, в тому числі судом, при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Таким чином, діяльність з проведення перевірок, складання актів перевірки та викладення в них обставин і висновків є службовою діяльністю працівників контролюючих органів на виконання своїх посадових обов`язків зі збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкового законодавства. Тому, як акт перевірки, так і викладені в ньому обставини і висновки, зроблені контролюючим органом на підставі зібраної інформації, не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх порушених, прав, оскільки у разі незгоди з результатами проведення перевірки, слід оскаржувати саме податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі зазначених у акті порушень.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, беручи до уваги законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги від 06.10.2021 №22683/6/99-00-06-03-02-06, видане Державною податковою службою України, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Натоміть, в даному випадку оскаржуване Рішення ДПС України від 06.10.2021 №22683/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки не створює для останнього жодних правових наслідків, на відміну від спірних податкових повідомленнь - рішеннь №1 від 14.06.2021 та №1 від 14.06.2021, якими до позивача застосовані фінансові санкції в загальному розмірі 34000,00 грн.

Таким чином, оскільки Рішення ДПС України від 06.10.2021 №22683/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, підстави для скасування такого рішення та для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.

Зазначену позицію щодо оскарження рішень контролюючого органу про результати розгляду скарг платників висловлено Верховним Судом у постанові від 27.04.2020 у справі № 360/1050/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на висновки суду щодо часткового задоволення позову та встановлені КАС України правила розподілу судових витрат, понесені позивачем витрати на сплату судового збору стягуються пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1 від 14.06.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1 від 14.06.2021.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0-1330 від 10.08.2021, видану ГУ ДПС у Львівській області.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) за рахунок його бюджетних асигнувань 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., сплаченого судового збору на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: с.Добряни, Стрийський район, Львівська область, 82427; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна