Справа № 380/19848/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру його пенсії;

- зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії;

- зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки другий примірник довідки надати безпосередньо ОСОБА_1 для особистого звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії;

- керуючись приписами статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на тотожність підстав позову із зазначеними у пункті 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (оскарження відмови щодо видачі довідки для перерахунку пенсії) провести розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження із особливостями, передбаченими частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України для окремих категорій справ, у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження;

- відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 гривень, а також на сплату судового збору у сумі 908,00 гривень стягнути на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Міністра оборони України від 28 вересня 2018 року № 622 його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я та виключено 31 жовтня 2018 року зі списків особового складу зонального відділу, з усіх видів забезпечення наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку від 31 жовтня 2018 року № 234. На підставі заяви та скерованих уповноваженим структурним підрозділом документів відповідно до статті 13 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу була призначена пенсія за вислугу років. При обрахунку пенсії враховано наступні види грошового забезпечення: основні: посадовий оклад; оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років; додаткові: надбавка за таємність; надбавка за особливості проходження служби (10,5%); премія (27%).

01 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив видати довідку про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на 05 березня 2019 року за його останньою перед звільненням посадою, однак отримав відмову, яка мотивована тим, що оскільки на позивача не поширювались вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), то і рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 та рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19 не можуть бути застосовані щодо позивача у зв`язку із звільненням його з військової служби після 01 березня 2018 року. Крім того, після звільнення позивача з військової служби грошове забезпечення у Міністерстві оборони України не збільшувалось.

Таку відмову відповідача позивач уважає протиправною, оскільки з 05 березня 2019 року, а саме з дня набрання чинності судовим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Тому, на думку позивача, саме з цієї дати він має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, позивач зауважує, що саме на відповідача покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для військовослужбовців або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, після надходження від територіального органу Пенсійного фонду списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із Додатком 1 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі Порядок № 45). А до моменту отримання належної довідки від відповідача про розмір грошового забезпечення у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку його пенсії. Щодо цього покликається на рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19.

Також позивач зазначає, що згідно з Постановою № 704, рішенням Міністра оборони України № 248/9240 від 28 грудня 2018 року та рішенням ТВО Міністра оборони України від 12 липня 2018 року № 248/4415 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби становить 68,3%. Також рішенням Міністра оборони України № 248/9240 від 28 грудня 2018 року (згідно Додатку 1) збільшено розмір щомісячної премії до 35%. Таким чином, за рахунок збільшення розміру додаткових видів грошового забезпечення, розмір грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав перед звільненням, значно збільшився Відтак, не переконання позивача, твердження відповідача про не збільшення розмірів грошового забезпечення у Міністерстві оборони України є недостовірними.

У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач не належить до категорії осіб, звільнених з військової служби до 01 січня 2018 року, та які набули право та отримували пенсію до 01 січня 2018 року, оскільки звільнений з військової служби у жовтні 2018 року й, відповідно, набув право на пенсію після цієї дати. Тому, на переконання відповідача, Постанова № 103 та практика судів, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, регулюють питання перерахунку пенсій та правильності застосування норм права у цій сфері для осіб, які звільнені та набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 січня 2018 року, відтак на позивача не поширюються.

У зв`язку з цим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 19 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 29 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до Витягу із наказу начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 31 жовтня 2018 року № 234 позивача, звільненого наказом Міністра оборони України від 28 вересня 2018 року № 622 з військової служби у запас за підпунктом «б» за станом здоров`я пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 31 жовтня 2018 року виключено зі списків особового складу зонального відділу, з усіх видів забезпечення.

01 вересня 2021 року позивач звернувся до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, у якій з урахуванням правових висновків Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, на підставі розпорядження начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 29 червня 2021 року № 116/14/2/614 просив видати Довідку про розмір грошового забезпечення за нормами чинними станом на 05 березня 2019 року за його останньою посадою «начальник штабу перший заступник начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку».

Листом військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 10289 від 22 жовтня 2021 року позивача повідомлено про відсутність правових підстав для складання нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, оскільки його звільнено з військової служби 31 жовтня 2018 року, з 01 листопада 2018 року він отримує пенсію, яка призначена відповідно до норм статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням середнього розміру додаткових видів грошового забезпечення за повні прослужені місяці (березень 2018 року жовтень 2018 року включно) після зміни розміру грошового забезпечення, яка відбулася з 01 березня 2018 року. За таких обставин на позивача не поширюються норми Постанови № 103, оскільки він отримує пенсію, призначену після 01 березня 2018 року. Також у листі зазначено про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 та рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19 не можуть застосовуватись відносно осіб, звільнених з військової служби після 01 березня 2018 року. Крім того, після 01 березня 2018 року Кабінет Міністрів України не визначав умов, порядку та розмірів перерахунку раніше призначених пенсій та не приймав рішення про збільшення грошового забезпечення після звільнення позивача з військової служби.

Уважаючи дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру його пенсії.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, частинами першою, другою якої передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів складових грошового забезпечення для здійснення такого перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі Постанова № 704).

Постанова № 704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), пунктами 1, 2 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Одночасно Постановою № 103 були внесені зміни до пункту 5 Порядку № 45, відповідно до якого під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Також Постановою № 103 внесені зміни до Додатку 2 Порядку № 45, у зв`язку з чим Додаток 2 викладено у новій редакції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, в силу приписів частини 2 статті 265 КАС України пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність з 05 березня 2019 року.

Тому з 05 березня 2019 року, тобто дня набрання законної сили рішенням суду у справі № 826/3858/18 діє редакція пункту 5 та додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до внесення вищезазначених змін.

Водночас у рішенні від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що з 05 березня 2019 року з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Разом з тим як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ призначена позивачу після 31 жовтня 2018 року.

В той же час, Постанова № 103 стосувалась перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, до 01 березня 2018 року.

Як наслідок, пенсія позивача на підставі Постанови № 103 не перераховувалась.

За таких обставин визнання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не створює підстав для перерахунку пенсії позивача.

З огляду на це посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке стосується правомірності Постанови № 103, є необґрунтованими.

Також хибними є посилання позивача на рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, оскільки правового висновку про виникнення з 05 березня 2019 року підстав для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення Верховний Суд дійшов, зважаючи на визнання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, яке, як уже було зазначено вище, не створює підстав для перерахунку пенсії позивача.

Підсумовуючи вищенаведене, суд констатує, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 та рішення Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19 не вплинули на права позивача та не стали підставою для зміни розміру його грошового забезпечення, оскільки пенсія йому призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ після 01 березня 2018 року.

Щодо посилань позивача у позовній заяві на те, що згідно з Постановою № 704, рішенням Міністра оборони України № 248/9240 від 28 грудня 2018 року та рішенням ТВО Міністра оборони України від 12 липня 2018 року № 248/4415 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби становить 68,3%, крім того рішенням Міністра оборони України № 248/9240 від 28 грудня 2018 року (згідно Додатку 1) збільшено розмір щомісячної премії до 35%, суд зазначає таке.

Так, телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28 грудня 2018 № 248/9240 з 01 січня 2019 року встановлено, зокрема, виплату додаткових видів грошового забезпечення (у розмірах для відповідної категорії військовослужбовців):

- надбавки за особливості проходження служби в мінімальному розмірі 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років;

- щомісячної премії у розмірах згідно з Додатком 1 до цієї телеграми.

Щодо цього суд відзначає, що статтею 63 Закону України № 2262-ХІІ Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Однак зазначена вище телеграма Департаменту фінансів Міністерства оборони України не є рішенням Кабінету Міністрів України, реалізація повноважень якого, за приписами Порядку № 45, має стати підставою для відповідних дій зі сторони органів Пенсійного фонду України та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Суд також зауважує, що у Постанові від 13 травня 2020 року у справі № 592/5164/16-а Велика Палата Верховного Суду вказала, що накази Міністра оборони України, якими встановлювався розмір премії для військовослужбовців, є відомчими, внутрішніми документами, які носять тимчасовий характер, не містять нормативно-правових приписів та не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців.

Таким чином, оскільки Кабінетом Міністрів України відповідне рішення про збільшення будь-якого виду грошового забезпечення після дати призначення позивачу пенсії не приймалось, дії Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року є правомірними.

Отже, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, тож задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Івана Франка, 25, м. Львів, 79005) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18 березня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.