Справа № 420/22186/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації батька - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 без згоди матері дитини;

- зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зареєструвати місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації батька - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 без згоди матері дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13.10.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання дитини за його адресою: АДРЕСА_1 . Водночас Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради відмовив позивачу у задоволенні його заяви, оскільки відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року, передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Водночас позивач не погоджується із зазначеною відмовою відповідача та вважає її протиправною, оскільки вона порушує права його малолітньої дитини - ОСОБА_3 та суперечить його інтересам.

При цьому позивач зауважує, що між ним та матір`ю дитини - ОСОБА_2 , відсутній спір про визначення місця проживання дитини, водночас остання не здійснює жодних активних дій щодо реєстрації ОСОБА_3 за власною адресою.

Ухвалою суду від 04.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

27.01.2022 року від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Оскільки такої згоди позивачем відповідачу надано не було, ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у реєстрації місця проживання його малолітньої дитини ОСОБА_3 .

10.02.2022 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає про наявність у неї та її колишнього чоловіка спору щодо місця проживання їхньої спільної дитини. Так, як зазначає третя особа, вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 із проханням спільно звернутися до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання їхньої дитини за місцем її реєстрації або місцем її фактичного проживання, водночас позивачем такі звернення були проігноровані.

При цьому ОСОБА_2 заперечує проти реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації батька - ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 .

02.02.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, на яку відповідачем надані заперечення.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу позивач разом із третьою особою має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області від 16.09.2019 року №610940.

11.02.2021 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/1409/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. При винесенні рішення про розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено судом не було.

13.10.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання його дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 02.11.2021 року №489/01-20 відмовив позивачу у задоволенні його заяви, оскільки відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/22186/21.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 ст. 77 КАС України).

Дослідивши адміністративний позов позивача, відзив на нього та інші надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішенням Одеської міської ради від 16.03.2016 року №421-VІІ Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради було визначено виконавчим органом, який здійснює повноваження органу реєстрації, передбачені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зокрема здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання осіб на території міста Одеси.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законами України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", а також Цивільним і Сімейним кодексами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року (далі - Закон №1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 6 Закону №1382-IV передбачено, що у разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.

Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Частиною першою статті 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно із ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів установлено Правилами реєстрації місця проживання і Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (далі - Правила №207).

Відповідно до пункту 3 Правил №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Приписи п.18 Правил № 207 передбачають, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Отже, для реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей особа подає, зокрема, свідоцтво про народження дітей, дані щодо реєстрації місця проживання одного із батьків та письмову згоду іншого з батьків на проведення реєстрації дітей за бажаною адресою, а також заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Документи, що підтверджують право на проживання в житлі не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що за загальним правилом місцем проживання неповнолітніх дітей, є місце проживання їх батьків або одного з них.

Згідно з пунктом 19 Правил №207 працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Отже, реєстрація місця проживання особи за заявою її законного представника здійснюється виключно за наявності згоди інших законних представників, якими, зокрема, щодо малолітньої дитини є її батьки (батько та мати), при цьому у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, та її реєстрація місця проживання разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Підставою для відмови в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання особи є, зокрема випадок, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із заявою від 13.10.2021 року надав Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради наступні документи: копію власного паспорту, копію свідоцтва про народження дитини; квитанцію про сплату адміністративного збору.

При цьому учасниками справи не заперечується, що позивачем разом з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини не було надано згоди матері малолітньої дитини чи рішення суду або рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір щодо місця проживання та реєстрації малолітньої дитини - ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Також суд зауважує, що до повноважень працівника органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг не належить оцінка будь-яких особистих, сімейних обставин заявника, у т.ч. з`ясування причин відсутності письмової згоди одного із батьків дитини на її реєстрацію, а також визначення найкращого рішення в інтересах такої дитини.

Таким чином при вирішенні питання щодо реєстрації дитини за місцем проживання відповідач не наділений дискреційними повноваженнями, які б надавали йому право приймати найкраще рішення в інтересах дитини з декількох можливих варіантів рішень.

При вирішенні вказаного питання функції відповідача обмежені виключно перевіркою відповідності наданого пакету документів тим вимогам, які визначені Законом №1382 та Правилами реєстрації місця проживання, і у випадку відповідності поданого пакету документів таким вимогам у відповідача виникає обов`язок здійснити відповідну реєстрацію, а у випадку невідповідності - обов`язок відмовити у здійсненні такої реєстрації.

Тобто відповідач позбавлений дискреційних повноважень в питаннях реєстрації дитини за місцем проживання, і не може на свій розсуд вирішувати, яке рішення може бути найкращім для дитини під час розгляду заяви одного з батьків про реєстрацію дитини за місцем проживання.

На підставі наведених вище нормативно-правових положень суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої дитини позивача без наявності на це письмової згоди його матері прийняте на підставі вищенаведених норм чинного законодавства, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Виходячи з відсутності підстав для задоволення адміністративного позову позивача, у суду відсутні підстави, визначені ст.139 КАС України, для розподілу судових витрат в адміністративній справі №420/22186/21.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 73, 90, 77, 132, 134, 139, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.