Справа № 160/16738/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2022 року м. Дніпросправа № 160/16738/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року (суддя Прудник С.В.) по справі №160/16738/21 за позовом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, Північного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування висновку, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент гуманітарної політики звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок висновок Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області від 30.08.2021 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-12-23-022009-с.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на протиправність висновку відповідача про результати моніторингу закупівлі з огляду на його не відповідність вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», в частині невизначеності способу усунення виявлених порушень, а також з огляду на те, що висновки, які покладені в його основу про виявлені порушення законодавства у сфері закупівлі, не відповідають дійсності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що оскаржуваний висновок не відповідає критеріям визначеності та чіткості, оскільки у висновку не визначений спосіб (конкретний захід), який підконтрольному суб`єкту слід вжити для усунення порушень.

Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що зазначені у Висновку порушення положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про ефективне використання державних коштів» від 11 жовтня 2016 року №170, не можливо визнати обґрунтованою позицією органу державного контролю, оскільки оприлюднення обґрунтування технічних та якісних характеристик предмета закупівлі, його очікуваної вартості та/або розміру бюджетного призначення на власному веб-сайті для органів місцевого самоврядування, що передбачено постановою КМУ №170, є рекомендованим, тобто, не обов`язковим для Замовника закупівлі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного

висновку про неправомірність оскаржуваного Висновку через відсутність у ньому конкретно визначеного способу усунення виявлених порушень. З цього приводу скаржник вказує на те, що спірний Висновок містить у собі вимогу про усунення порушень, а обов`язку органу державного фінансового контролю щодо встановлення конкретно визначеного способу усунення виявлених порушень, не передбачено жодним нормативно-правовим актом. Не погоджується скаржник і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав стверджувати про порушення позивачем, як Замовником, вимог постанови КМУ №170. З цього приводу скаржник вказує на те, що вказана постанова КМУ передбачає як рекомендацію органам місцевого самоврядування щодо оприлюднення обґрунтування технічних та якісних характеристик предмета закупівлі, його очікуваної вартості та/або розміру бюджетного призначення на власному веб-сайті, так передбачає і обов`язок розпорядників бюджетних коштів забезпечити таке обґрунтування у межах процедур закупівель.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області відповідно до частини 2 статті 8 Закону України Про публічні закупівлі від 25.12.2015 № 922 (далі - Закон № 922) розпочато 10 серпня 2021 року моніторинг закупівлі Департаментом за предметом ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013, Капітальний ремонт їдальні та санвузлів комунального закладу освіти Навчально-виховне об`єднання № 28 гімназія - школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) - центр позашкільної роботи Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, 12 та 30.08.2021 оприлюднено в електронній системі закупівель висновок про результати моніторингу закупівлі, у якому зазначено про наявність порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

Моніторинг проведено відповідно до частини другої статті 8 Закону № 922, підпункту 16 пункту 10 Положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, затвердженого наказом Північного офісу Держаудитслужби від 20 жовтня 2016 року № 18, в порядку та в строки, визначені Законом № 922.

Як убачається із матеріалів справи, та відповідно до інформації, яка міститься на сайті (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-23-022009-c), за результатами моніторингу складено Висновок відповідно до вимог частини шостої та сьомої статті 8 Закону № 922.

Відповідно до пункту II Констатуючої частини Висновку за результатами аналізу питання повноти відображення інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів встановлено порушення пункту 9 частини другої статті 21 Закону. За результатами аналізу питання оприлюднення інформації про закупівлю встановлено порушення пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 р. № 710 Про ефективне використання державних коштів . За результатами аналізу питання відповідності вимог тендерної документації вимогам Закону встановлено порушення вимог пунктів 5, 6 частини першої статті 17 та пункту 2 частини другої статті 22 Закону. За результатами аналізу питань: визначення предмета закупівлі; відображення закупівлі у річному плані; розгляду тендерних пропозицій; дотримання законодавства при укладанні договору про закупівлю та внесення змін до нього - порушень не встановлено.

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері закупівель, керуючись статтями 2, 5 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні , пунктом 5 частини сьомої статті 8 Закону України Про публічні закупівлі та підпунктом 14 пункту 6 Положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, затвердженого наказом Північного офісу Держаудитслужби від 23 жовтня 2016 р. № 18, Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області зобов`язує здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень у встановленому законом порядку, зокрема, надалі не допускати виявлені порушення, та відповідно до частини восьмої статті 8 Закону протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Вказаний Висновок, як рішення органу державного фінансового контролю, оскаржено позивачем у судовому порядку.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірний Висновок є індивідуально-правовим актом та породжує права і обов`язки для позивача, оскільки цим висновком на позивача, як підконтрольну установу, покладено певні обов`язки.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У свою чергу, як правильно зазначив суд першої інстанції врахувавши положення Закону України «Про публічні закупівлі», у висновку обов`язково зазначаються, зокрема, опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі; зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У спірному випадку зобов`язання щодо усунення виявлених порушень, відповідачем визначено як: надалі не допускати виявлені порушення, та відповідно до частини восьмої статті 8 Закону протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний висновок не відповідає критеріям визначеності та чіткості, оскільки у висновку не визначений спосіб (конкретний захід), який підконтрольному суб`єкту слід вжити для усунення порушень.

Так, зобов`язання у вигляді «надалі не допускати виявлені порушення» взагалі не можливо визнати способом усунення вже виявлених порушень, які зазначені у Висновку.

Зобов`язання «протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку», вказує на необхідність оприлюднення інформації про усунення виявлених порушень, а не про спосіб їх усунення.

Верховний Суд у своїй практиці неоднарозово констатував, що зазначення Держаутитслужбою у висновку про необхідність "усунути порушення законодавства в сфері публічних закупівель" без конкретизації яких саме заходів має вжити замовник та без визначення способу усунення виявлених під час моніторингу порушень свідчить про його нечіткість та невизначеність, що є порушенням вимогзаконув частині змісту висновку як акта індивідуальної дії.

Так, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/9513/18, від 05 березня 2020 року в справі № 640/467/19, від 23 квітня 2020 року у справі №160/5735/19, від 11 червня 2020 року в справі № 160/6502/19, від 12 серпня 2020 року у справа № 160/11304/19, від 21 січня 2021 року у справі № 400/4458/19, від 31.08.2021 у справі № 580/2373/19 де вирішувалися подібні правовідносини, висловлював правову позицію, що спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених норм, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства. Можливість усунення виявлених порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), яких слід вжити уповноваженій особі Замовника для усунення порушень.

Отже, встановивши обставини у цій справі, застосувавши правову позицію Верховного Суду у подібних відносинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки оскаржуваний висновок не відповідає критеріям визначеності та чіткості, то його не можливо визнати правомірним, що є самостійною підставою для його скасування.

Оскільки відповідачем не спростовано висновки суду першої інстанції щодо не відповідності оскаржуваного висновку критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень, а сам факт такої невідповідності свідчить про неправомірність оскаржуваного висновку, то судом апеляційної інстанції не надається оцінка аргументам відповідача, наведеним в апеляційній скарзі, щодо наявності порушень у процедурі закупівлі, оскільки вказані аргументи не можуть свідчити про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Щодо аргументів відповідача про пропуск позивачем встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» строку оскарження Висновку, слід зазначити те, що такі аргументи були предметом з`ясування у суді першої інстанції та з цього приводу судом було встановлено те, що спірний висновок від 30.08.2021 року про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-12-23-022009-с опубліковано 30 серпня 2021 року, а кінцевий строк його оскарження, відповідно до інформації, яка міститься на сайті (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-23-022009-c) - 14.09.2021 року.

У спірному випадку позовна заява надіслана до суду засобами поштового зв`язку 14.09.2021 року, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про недотримання позивачем строків оскарження Висновку.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими останній пов`язував незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі №160/16738/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 17.03.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк