Справа № 420/12159/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12159/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 420/12159/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У 2021 році ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.09.2021 за вхід.№51874/21, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо зазначення в наказі від 07.06.2021 №891 о/с стажу служби ОСОБА_1 у розмірі 22 роки 9 місяців 17 днів та кількості днів невикористаної відпустки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу від 07.06.2021 №891 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 , виклавши частину, що стосується стажу служби в наступні редакції:

«Вислуга років на день звільнення складає:

У календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років складає - 25 років 2 місяць 15 днів;

Для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 25 років 2 місяць 15 днів;

Усього для призначення пенсії - 25 років 2 місяць 15 днів»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до наказу від 07.06.2021 № 891 о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 , виклавши частину, що стосується кількості діб не використаної відпустки, збільшивши їх на кількість не наданих днів відпочинку в порядку компенсації за виконання службових обов`язків у святкові дні в кількості 141 доба;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань в 2020 та 2021 та не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 07.06.2021 наростаючим підсумком, з урахуванням раніше сплачених сум;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в 2020, в розмірі місячного грошового забезпечення кожну;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в 2021, в розмірі місячного грошового забезпечення кожну.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що наказом ГУМВС №1583 о/с від 06.11.015 (в редакції наказу ГУМВС №15 о/с від 26.11.2018)визначено, що вислуга років на момент звільнення з міліції складає в календарному обчисленні 19 років 07 місяців 15 днів. Службу в ГУНП позивач проходив з 07.11.2015 по 07.06.2021 - вислуга років в підрозділах поліції складає в календарному обчисленні 5 років 07 місяців 0 днів. Відтак, вислуга років на день звільнення складає 25 років 2 місяці 15 днів. При цьому, у наказі про звільнення №891 о/с від 07.06.2021 року вислуга років на день звільнення зазначена - 22 роки 09 місяців 17 днів, що не відповідає фактичним обставинам. П. 20 р. І Порядку №260 визначено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців. Згідно листа ГУНП в Одеській області №572/зі від 18.08.2021 р. за період служби в національній поліції позивач напрацював 122 дні у вихідні та святкові, без надання відповідного часу для відпочинку. Отже, замість ґрунтовних 141 доби (а саме 19 днів за невикористану відпустку в 2021 році та 122 дні відпочинку за інші періоди) відповідач вказав виключно 19 днів. Відповідно до частини 5 статті 94 Закону №580-VІІІ, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. За період перебування позивача на посаді, останньому було нараховано та виплачено грошове забезпечення, яке складалось з посадового окладу, надбавки за спеціальне військове звання, надбавки за вислугу років та щомісячної премії. Індексація грошового забезпечення за спірний період у відомостях про грошове забезпечення позивача відсутня. Отже, п. 13 р. ІІ Порядку №260 встановлено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення. Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії. Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції. Згідно додатку до листа №14/216зві від 16.07.202 р. грошове забезпечення позивача у серпні 2020 р. - 22348,99 грн., у жовтні 2020 р. - 21334,04 грн., у травні 2021 р. - 23363,95 грн. Таким чином, заборгованість ГУНП в Одеській області з матеріальної допомоги на оздоровлення в 2020 році складає: 22348,99 грн. - 7788,71 грн. = 14560,28 грн., а з матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань: 21334,04 грн. - 7975,00 грн. = 13359,04 грн. Разом з цим, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році не виплачена взагалі.

Отже, не нараховані та не виплачені суми підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки відповідно до витягу з послужного списку позивача, позивач за весь період не проходив службу в поліції в умовах та не обіймав посади, що визначені як пільгові (відповідно до пункту 3 Постанови №393), тому вислуга років служби в поліції має обчислюється за загальним правилом.

По-друге, розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців (ст. 91 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Головне управління зазначає, що залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженою ним органу.

У відділі правового забезпечення в якому працював позивач відсутній журнал обліку робочого часу, що підтверджував би дату та час його прибуття.

Головне управління зазначає, що відповідь УДЗ ГУНП в Одеській області не є процесуальним способом підтвердження роботи у вихідні дні.

По-третє, щодо матеріальної допомоги на оздоровлений та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, зазначаємо, що фінансування за відповідним критерієм здійснюється Національною поліцією України на відповідний рахунок Головного управління. Так, в період визначений позивачем відповідною фінансування не надходило, що підтверджується листом УФЗБО ГУНП у Одеській області від 16.08.2021 №14/982.

Крім того, розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань установлюється керівником з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого у кошторисі.

По-четверте, до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 №1078 18 жовтня 2017 року внесено зміни постановою №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення. До цього моменту Порядок №1078 не передбачав виплату індексації поліцейським.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 17 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів - задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду у частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не надав оцінку наказу ГУ МВС від 1583 о/с від 06.11.2015 (в редакції наказу ГУ МВС №15 о/с від 26.11.2018), в якому зазначено, що вислуга років на момент звільнення позивача з міліції складає в календарному обчисленні 19 років 07 місяців 15 днів;

- суд першої інстанції не звернув увагу на те,що сторонами не заперечується, що календарна вислуга станом на 06.11.2015 становить 19 років 07 місяців 15 днів, а за період з 07.11.2015 по 07.06.2021 - вислуга років в підрозділах поліції складає в календарному обчисленні 5 років 07 місяців 0 днів, а том загальна кількість календарної вислуги становить -25 років 2 місяців 15 днів;

- суд першої інстанції поверхнево дослідив обставини справи та не врахував, що посилання на відсутність фінансування не відповідає дійсності для виплати матеріальної допомоги, а також щодо служби у вихідні дні неодноразово письмово було зазначено на доцільність в опитуванні в якості свідків осіб які б підтвердити виконання позивачем службових обов`язків у вихідні дні .

Обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу в ГУМВС України в Одеській області з 20.08.1998 по 06.11.2015, що складає 17 років 2 місяці 17 днів. Вказане підтверджується послужним списком та розрахунком вислуги років.

ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Одеській області з 07.11.2015 по 07.06.2021, що складає 5 років 07 місяців 0 днів.

Загалом вислуга років ОСОБА_1 становить 22 роки 09 місяців 17 днів.

За період служби в органах поліції ОСОБА_1 виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу, що підтверджується наказами від 07.07.2016 №616 о/с, від 22.08.2017 №1337 о/с, від 22.10.2018 №1576 о/с, від 19.09.2019 №1232 о/с.

У 2020 році матеріальна допомога на оздоровлення виплачена у розмірі 7788,71 грн, а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 7975,00 грн.

У 2021 році матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачена.

Згідно довідок про грошове забезпечення ОСОБА_1 , індексація грошового забезпечення виплачена з листопада 2017 року по день звільнення.

За період з 07.11.2015 по 31.10.2017 індексація грошового забезпечення позивача не виплачувалась.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки згідно довідок про грошове забезпечення позивача , індексація грошового забезпечення виплачена з листопада 2017 року по день звільнення, тому вимога позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2017 року по день звільнення є необґрунтованою.

Також, доказів того, що у позивача наявна вислуга років тривалістю 2 роки 4 місяці 0 днів позивачем не надано та не обґрунтовано. При цьому, наказ №15 о/с від 26.11.2018 року містить вислугу років: 19 років 07 місяців 15 днів, однак, до цього наказу не надано розрахунок вислуги років, який підтверджує таку вислугу.

Вимога позивача щодо збільшення кількості діб не використаної відпустки на кількість не наданих днів відпочинку в порядку компенсації за виконання службових обов`язків у святкові дні в кількості 141 доба не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки , як зазначено вище, грошова компенсація за дні відпочинку не надається.

Суд першої інстанції звертає увагу і на те, що фактично позивачу не було відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а лише вказано на те, що наданий час в Управлінні відсутні необхідні асигнування для виплати матеріальної допомоги.

Крім того, суд першої інстанції акцентує на те, що виплата відповідачем грошових коштів без наявності відповідних асигнувань, фактично буде вважатися порушенням бюджетного законодавства.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України " Про Національну поліцію ".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до стактті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 4 частини 10 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених ст.4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції до внесення змін Законом України №911-VIII від 24.12.2015р.) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції після внесення змін Законом України №911-VIII від 24.12.2015р.) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції від 15.12.2015 в розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

За таких підстав, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Згідно пункту 2 Порядку №1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017р. №782 внесено зміни до вказаного пункту Порядку №1078, доповнивши абз.5 після слова «військовослужбовців» словом, «поліцейських».

Відповідач зазначає про правомірність не здійснення індексації грошового забезпечення позивачу до 18.10.2017, оскільки Порядком №1078 не було передбачено проведення індексації саме поліцейських.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такої позиції відповідачів, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанов Верховного Суду від 16.07.2020р. у справі № 2140/1763/18; від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Доводи апеляційної скарги

Щодо доводу про не надання судом першої інстанції оцінки наказу ГУ МВС від 1583 о/с від 06.11.2015 (в редакції наказу ГУ МВС №15 о/с від 26.11.2018), в якому зазначено, що вислуга років на момент звільнення позивача з міліції складає в календарному обчисленні 19 років 07 місяців 15 днів, колегія суддів не приймає до уваги , оскільки було надано оцінку наказу.

Оскільки наказ №15 о/с від 26.11.2018 року містить вислугу років: 19 років 07 місяців 15 днів. Однак, до цього наказу не надано розрахунок вислуги років, тому не підтверджена така вислуга.

Довод щодо на не врахування судом першої інстанції , що посилання на відсутність фінансування не відповідає дійсності для виплати матеріальної допомоги, колегія суддів не приймає та зазначає наступне.

У 2020 році матеріальна допомога на оздоровлення виплачена у розмірі 7788,71 грн., а матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 7975,00 грн.

У 2021 році матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачена.

Згідно з ч.1-2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», надати право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови №988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. (далі - Порядок № 260).

Згідно з п.5 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 13 Розділу І Порядку №260 визначено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

Отже, з системного аналізу наведених норм права виходить, що матеріальна допомога для оздоровлення та/або матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається поліцейському за двох умов:

1) подання поліцейським рапорту на отримання відповідної допомоги;

2) наявність відповідних бюджетних асигнувань на зазначені цілі.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що матеріальна допомога як для оздоровлення, так і для вирішення соціально-побутових питань, які в свою чергу є додатковими видами грошового забезпечення, не є постійними та обов`язковими виплатами і надаються керівником органу поліції лише в межах затверджених асигнувань на такі виплати.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що позивачу не було відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а лише вказано на те, що на час звернення позивача в Управлінні відсутні необхідні асигнування для виплати матеріальної допомоги.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що відповідач у справі що відповідач під час вирішення питання про надання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, і суд першої інстанції постановив у даній справі правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 420/12159/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.