Справа № 560/17181/21
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А.

за участю:секретаря судового засідання Коваль Д.Л. представника позивача Ткаченко Д.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" до Щиборівської сільської ради про визнання протиправним та скасування пункту 2.3 Рішення №1 від 29.06.2021 р. в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 2.3. Рішення №1 від 29 червня 2021 року сьомої сесії сільської ради восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів», в частині встановлення з 01 січня 2022 року ставки земельного податку для земель водного фонду, які використовуються для рибогосподарських потреб (код 10.07), для юридичних осіб, в розмірі п`яти відсотків нормативної грошової оцінки за земельні ділянки за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, вказаної (ставки) в Додатку 1 до Положення про плату за землю на території Щиборівської сільської ради, що є Додатком 3 до Рішення №1 від 29 червня 2021 року сьомої сесії сільської ради восьмого скликання Щиборівської сільської ради Хмельницького району.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за своєю правовою природою рішення №1 від 29 червня 2021 року є регуляторним актом в розумінні ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Прийняттю регуляторного акта передує відповідна законодавчо визначена процедура, яка включає в себе, з-поміж іншого, підготовку аналізу регуляторного впливу до оприлюднення проекту регуляторного впливу, та оприлюднення аналізу разом з повідомленням про оприлюднення та проектом регуляторного акта, з метою одержання зауважень та пропозицій від громадськості.

Зазначені в аналізі ставки земельного податку (плата за землю) є відмінними від ставок, що зазначені в самому проекті рішення та в уже прийнятому відповідачем рішенні №1. Тобто, на обговорення громадськості, суб`єктів господарювання - платників в тому числі земельного податку, представлено відповідачем ставки земельного податку в розмірі від 0,1 % - до 1,5%. Прийнятим положенням встановлено «вилку» ставок від 0,200 - до 10,000.

Отже, відповідачем перед прийняттям рішення №1 від 29 червня 2021 року саме в тій редакції, що розміщена сайті відповідача, як остаточна редакція, яка прийнята на сесії, із додатками, в тому числі, положенням про плату за землю (додаток 3 Рішення), у встановлений законом спосіб:

1. не підготовлено аналіз регуляторного впливу;

2. не здійснено оприлюднення аналізу регуляторного акта щодо ставок земельного податку, які затверджені саме прийнятим Рішенням №1, а саме ставки земельного податку від 0,200 - до 10,000 від НГО;

3. не проведено належним чином їх (ставок земельного податку від 0,200 - до 10,000) обговорення перед прийняттям 29 червня 2021 року, з метою одержання зауважень і пропозицій від платників земельного податку;

Невиконання такого обов`язку відповідачем призвело до порушення права позивача, як платника земельного податку згідно ставок, які затверджує відповідач, як орган місцевого самоврядування (регуляторний орган) у здійсненні державної регуляторної політики (ст. 6 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»).

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі.

Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" Податковим кодексом України не віднесено до актів податкового законодавства України, які наведені у статті 3 цього Кодексу за вичерпним і остаточним переліком, який розширеному тлумаченню не підлягає. Посилаючись на висновки об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.12.2021 року по справі № 0940/2301/18, зазначає, що рішення № 1 від 29.06.2021 не відноситься до регуляторних актів.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, що висновки суду, викладені в постанові у справі №0940/2301/18, є такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Висновок про віднесення конкретного проекту акта до категорії регуляторних може сформувати лише уповноважений орган - ДРС.

Відповідач подав заперечення, в яких зазначає, що позиція позивача щодо того, що при винесенні рішення по даній справі суд першої інстанції не повинен враховувати висновки ВС є хибною, не грунтується на нормах процесуального права. Чинний на сьогодні КАС України передбачає, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 «Законність і обґрунтованість судового рішення» КАС України). У ч. 2 ст. 356 КАС України зазначено, що в постанові палати, об`єднаної палати, Великої палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої палати Верховного суду. Тобто, висновки Верховного Суду України повинні обов`язково враховуватися судами при винесенні судового рішення. Саме так вчинив Верховний Суд при винесенні постанови від 30 грудня 2021 року у справі № 677/1846/16-а.

Ухвалою суду від 11.02.2022 закрито підготовче провадження по справі. Призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

25.05.2021 відповідачем здійснено повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту: проект рішення Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів на 2022 рік».

У повідомленні вказано, що на виконання вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, виконавчий комітет Щиборівської сільської ради повідомляє про оприлюднення проекту рішення «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів на 2022 рік». Зауваження та пропозиції будуть прийматись в письмовому вигляді від громадян, суб`єктів господарювання, їх об`єднань протягом місяця (до 25 червня 2021 року) за вказаними у повідомленні поштовою адресою або електронною поштою.

Також вказано, що з проектом рішення та аналізом регуляторного впливу можна ознайомитись на інформаційному стенді в приміщенні сільської ради та на офіційному сайті за посиланням.

Отже, 25.05.2021 відповідачем оприлюднено:

- проект рішення сьомої сесії сільської ради восьмого скликання «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів», яке набирає чинності з 01.01.2022;

- аналіз регуляторного впливу проекту рішення Щиборівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів на 2022 рік».

У таблиці «Аналізи втрат до місцевого бюджету» (розділ І Аналізу) вказано, що у разі прийняття рішення про місцеві податки та збори на 2022 рік очікуваний обсяг надходжень від плати за землю (ставки земельного податку) від 0,1 % - до 1,5% - в сумі 3758,3 тис. грн. Дана сума ідентична сумі очікуваного обсягу надходжень у разі прийняття рішення в 2022 році згідно таблиці «Прогнозні показники результативності» Розділу VIII Аналізу, як один із показників результативності дії регуляторного акта.

При цьому у проекті рішення «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів», зокрема, для земель водного фонду за цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб» (код 10.07) для земельних ділянок, що перебувають в користуванні юридичних осіб і знаходяться за межами населених пунктів, зазначено ставку 5 % нормативної грошової оцінки.

29 червня 2021 року Щиборівською сільською радою (сьома сесія восьмого скликання) прийнято Рішення №1 «Про встановлення на території Щиборівської сільської ради місцевих податків і зборів» від 29 червня 2021 року.

Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 Рішення №1 затверджено Положення про плату за землю на території Щиборівської сільської ради (додаток 3 Рішення №1).Рішення №1 вступає в силу 01.01.2022.

Відповідно до п.5 Положення, ставка земельного податку справляється у розмірі згідно додатку за земельні ділянки до даного Положення.

Додатком 1 Положення затверджено ставки земельного податку, відповідно до яких, зокрема, ставка земельного податку для земель водного фонду, за цільовим призначенням «для рибогосподарський потреб» (код цільового призначення 10.07) встановлено у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки для юридичних осіб, за земельні ділянки за межами населених пунктів, нормативно грошову оцінку яких не проведено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 24 ч. 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України (стаття 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" №1160-IV).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" громадяни, суб`єкти господарювання, їх об`єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб`єктів господарювання, мають право, зокрема:

- подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду;

- подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю;

- бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів;

Згідно статті 8 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен:

- визначити та проаналізувати проблему, яку пропонується розв`язати шляхом державного регулювання господарських відносин, а також оцінити важливість цієї проблеми;

- обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою ринкових механізмів і потребує державного регулювання;

- обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою діючих регуляторних актів, та розглянути можливість внесення змін до них;

- визначити очікувані результати прийняття запропонованого регуляторного акта, у тому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії регуляторного акта;

- визначити цілі державного регулювання;

- визначити та оцінити усі прийнятні альтернативні способи досягнення встановлених цілей, у тому числі ті з них, які не передбачають безпосереднього державного регулювання господарських відносин;

- аргументувати переваги обраного способу досягнення встановлених цілей;

- описати механізми і заходи, які забезпечать розв`язання визначеної проблеми шляхом прийняття запропонованого регуляторного акта;

- обґрунтувати можливість досягнення встановлених цілей у разі прийняття запропонованого регуляторного акта;

- обґрунтовано довести, що досягнення запропонованим регуляторним актом встановлених цілей є можливим з найменшими витратами для суб`єктів господарювання, громадян та держави;

- обґрунтовано довести, що вигоди, які виникатимуть внаслідок дії запропонованого регуляторного акта, виправдовують відповідні витрати у випадку, якщо витрати та/або вигоди не можуть бути кількісно визначені;

- оцінити можливість впровадження та виконання вимог регуляторного акта залежно від ресурсів, якими розпоряджаються органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, які повинні впроваджувати або виконувати ці вимоги;

- оцінити ризик впливу зовнішніх чинників на дію запропонованого регуляторного акта;

- обґрунтувати запропонований строк чинності регуляторного акта;

- визначити показники результативності регуляторного акта;

- визначити заходи, за допомогою яких буде здійснюватися відстеження результативності регуляторного акта в разі його прийняття.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань. Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Статтею 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Згідно з ч. 1 статті 34 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, подається до відповідальної постійної комісії для вивчення та надання висновків про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону. При представленні на пленарному засіданні сесії ради проекту регуляторного акта голова відповідальної постійної комісії доповідає висновки цієї постійної комісії про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону, а також пропозиції уповноваженого органу разом з рішенням постійної комісії щодо їх врахування.

Відповідно до статті 36 вказаного Закону регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин:

- відсутній аналіз регуляторного впливу;

- проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Судом встановлено, що аналіз регуляторного впливу проекту рішення про встановлення податків і зборів на 2022 рік з проектом такого рішення відповідач оприлюднив у встановленому законом порядку.

Разом з тим, будь-яких зауважень та пропозицій щодо аналізу регуляторного впливу позивачем до відповідача не подавалось.

Позивач звертає увагу на певні недоліки змісту аналізу регуляторного впливу. Однак суд звертає увагу на те, що згідно ст.36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" наслідки у вигляді недійсності прийнятого регуляторного акта можуть бути застосовані лише у разі відсутності аналізу регуляторного впливу або неоприлюднення проекту регуляторного акта. У спірному випадку такі обставини відсутні.

До того ж, розроблений відповідачем аналіз регуляторного впливу в цілому відповідав вимогам частини третьої статті 8 Закону №1160-IV (щодо спірних правовідносин), а наведені позивачем відмінності не є такими, що свідчать про його неправомірність. Норми Закону №1160-IV не містять вимог щодо зазначення в аналізі регуляторного впливу переліку ставок податку щодо земельних ділянок усіх видів цільового призначення.

При цьому наведені в аналізі регуляторного впливу розрахунки є лише прогнозованими, а вказана відсоткова ставка плати за землю (ставка земельного податку) від 0,1% до 1-5 % не містить вказівки про те, що це мінімальна та максимальна ставка стосовно усіх видів цільового призначення земельних ділянок.

Доводи позивача фактично зводяться до того, що в аналізі регуляторного впливу не вказані конкретні відсоткові ставки податку, а саме їх мінімальний та максимальний розміри, однак такі були вказані в одночасно оприлюдненому проекті рішення розмір ставки. Розмір ставки земельного податку, який цікавив позивача, у проекті рішення був визначений у 5%, і таке ж рішення у цьому було у подальшому прийнято. Однак жодних зауважень позивачем щодо проекту рішення також не подавалось.

Викладене вказує, що у спірних правовідносинах відповідачем при прийнятті рішення були дотримані необхідні процедурні вимоги, які передбачені Законом №1160-IV (та відсутність одного з яких на час прийняття оскаржуваного рішення могла б мати наслідком застосування статті 36 вказаного Закону).

Водночас, суд звертає увагу на те, що спірні у цій справі правовідносини охоплюються сферою дії Податкового кодексу України, який відповідно до приписів пункту 1.1 статті 1 цього Кодексу регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

При цьому за змістом статті 2 Податкового кодексу України зміна його положень може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Суд враховує, що до складу податкового законодавства України віднесено й рішення, зокрема, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, як це визначено пунктом 3.1 статті 3 Податкового кодексу України), однак підкреслює, що у будь-якому випадку такі рішення повинні бути прийняті за правилами, встановленими цим Кодексом і це прямо передбачено вказаною вище нормою.

Такі рішення органів місцевого самоврядування напряму ідентифіковані законодавцем саме як нормативно-правові акти з питань оподаткування місцевими податками та зборами (пункт 12.5 статті 12 Податкового Кодекс України) і жодної правової регламентації стосовно віднесення таких актів до регуляторних не містять як Податковий кодекс України, так і Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Податкові правовідносини, як окремий і самостійний вид відносин, унормовуються, насамперед, Податковим кодексом України, положення якого можуть бути змінені виключно шляхом внесення змін до нього відповідними законами України, а усі нормативно-правові акти, які входять до складу податкового законодавства України, повинні прийматися на підставі, за правилами та на виконання цього Кодексу.

Жодних бланкетних або відсильних норм права, які б встановлювали обов`язок застосування у податкових правовідносинах спеціальних правових процедур, передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", Податковий кодекс не містить.

Податковим кодексом України, який у спірних правовідносинах є спеціальним актом законодавства та норми якого є пріоритетними у застосуванні, визначені основні засади податкового законодавства України і загальні засади встановлення податків і зборів (статті 4, 7 цього Кодексу), якими не передбачено застосування регуляторних процедур відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" під час прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" Податковим кодексом України не віднесено до актів податкового законодавства України, які наведені у статті 3 цього Кодексу за вичерпним і остаточним переліком, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже податкові відносини є окремим і самостійним різновидом відносин, урегульованих, окрім Конституції України, спеціальними актами законодавства за вичерпним і остаточним переліком, не належать ані до господарських відносин, ані до адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, про які іде мова у Законі України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Аналіз змісту оскаржуваного у цій справі рішення органу місцевого самоврядування (яким, зокрема, встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки) свідчить, що таке рішення прийнято з метою упорядкування податкових відносин і виконує функцію наповнення місцевого бюджету, а тому не врегульовує жодних господарсько - виробничих, організаційно - господарських та/або внутрішньогосподарських відносин за участю позивача у розумінні статті 3 Господарського кодексу України, а отже господарських відносин загалом.

Оскільки процедура прийняття органами місцевого самоврядування рішень з питань оподаткування місцевими податками та зборами регламентується виключно спеціальними нормативними актами у сфері оподаткування й не охоплюється сферою регулювання актів адміністративного законодавства, то у такому випадку відсутнє регулювання і адміністративних відносин.

Таким чином, Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не поширює свою дію на спірні у цій справі правовідносини, а оскаржуване позивачем рішення не врегульовує жодних господарських відносин за його участю, а також адміністративних відносин між сільською радою та позивачем як суб`єктом господарювання.

Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі № 0940/2301/18.

Верховний Суд у вказаній постанові відступив від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 02.12.2020 у справі №357/14346/17 у частині висновків про регуляторну природу оскаржуваного акту на користь позиції, що йдеться про правовстановлювальні нормативно-правові акти, які не є регуляторними актами в розумінні Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та на які не поширюються положення цього Закону щодо офіційного оприлюднення в друкованих засобах масової інформації відповідних рад.

До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати саме останню правову позиції Верховного Суду. Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі №755/10947/17, згідно якого суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" не регулює спірні правовідносини і не підлягає застосуванню під час розгляду даної справи, а оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів не є регуляторним актом.

Посилання позивача на окремі листи Державної регуляторної служби України (згідно яких саме ДРС вправі висловлювати позицію щодо віднесення акта чи іншого документа до категорії регуляторного акту) є безпідставними, оскільки такі не є нормативно-правовими актами, вони мають лише роз`яснювальний, інформаційний характер і не встановлюють правових норм.

Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 березня 2022 року

Позивач:Приватне акціонерне товариство "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" (вул. Чкалова, 58,Меджибіж,Летичівський район, Хмельницька область,31530 , код ЄДРПОУ - 00476808)
Відповідач:Щиборівська сільська рада (вул. Центральна, 12,Щиборівка,Хмельницький район, Хмельницька область , код ЄДРПОУ - 04404421)

Головуючий суддя Д.А. Божук