Справа № 560/16043/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вовковинецької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вовковинецької селищної ради, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії VIII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 20 серпня 2021 року №105-09/2021 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Вовковинецьку селищну раду Хмельницького району Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею - 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0053, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована: Хмельницька область, Деражнянський район, с. Стреків та передачу безоплатно у приватну власність даної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення 28 сесії VII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 16.10.2020 №208-28/2020 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1 " приватним підприємством "Терра ІЗОП" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), чинної до 27.05.2021. На підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2021 №НВ-021.

Надалі 05.07.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Проте рішенням 9 сесії VIII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 20.08.2021 №105-09/2021 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою відповідно до частини 6 статті 186-1 ЗК України, оскільки земельна ділянка була сформована як із земель комунальної власності, так і частково з земель приватної власності. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки на час прийняття спірного рішення відповідно до підпункту 52 пункту 4 Закону України №1423-ІХ від 28.04.2021 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (далі - Закон №1423-ІХ) виключено вцілому статтю 186-1 ЗК України.

Вказує, що відповідач не наділений повноваженнями здійснювати перевірку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на відповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, оскільки таку перевірку здійснює державний кадастровий реєстратор.

Позивач звертає увагу на те, що відповідач розглянув його заяву з порушенням строків, встановлених частиною 9 статті 118 ЗК України.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів. Так, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, а саме спірної земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0053 полягає у тому, що при розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу, ця земельна ділянка була сформована як із земель комунальної власності, так і частково із земель приватної власності ОСОБА_2 .

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.11.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.12.2021 року повернуто відзив Вовковинецькій селищній раді без розгляду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням 28 сесії VII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 16.10.2020 №208-28/2020 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1 " надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, а саме: 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться в межах населеного пункту села Стреків Деражнянського району Хмельницької області.

Приватним підприємством "Терра ІЗОП" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з висновком про розгляд документації із землеустрою ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 22.04.2021 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Хмельницька область, Деражнянський район, Вовковинецька селищна рада, с. Стреків.

Відповідно до висновку Управління соціально-економічного розвитку території, архітектури, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування та державної реєстрації Хмельницької районної державної адміністрації про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.05.2021 №499/21-С погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу.

На підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та сформовано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2021 №НВ-021.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 05.07.2021, в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га кадастровий номер :02:001:0053 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована: Хмельницька область, Деражнянський район, с. Стреків та передати безоплатно у приватну власність дану земельну ділянку.

Рішенням 9 сесії VIII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 20.08.2021 №105-09/2021 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 " відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність площею 2,0000 га за кадастровим номером :02:001:0053 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення з метою передачі у власність громадянину ОСОБА_1 , що розташована: Хмельницька область, Деражнянський район, с. Стреків. Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 122 ЗК України встановлює повноваження органів виконавчої влади передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а отже дана земельна ділянка була сформована як із земель комунальної власності так і частково із земель приватної власності що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Р2 №817296 від 24 червня 2003 року та рішенням №РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 08.07.2021р. в якому зауважено що перетин ділянок з ділянкою :02:001:0053 співпадає на 100% (накладка).

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з підпунктом б) частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Приписами частин 1 - 3 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт "б" частини 1).

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема, з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України (чинної на час надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу);

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Наведені норми права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчать про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Зі змісту частини 6 статті 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Згідно з частиною 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до статті 25 Закону України від 22.05.2003 №858-IV "Про землеустрій" (далі - Закон №858-IV) документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону №858-IV визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому ЗК України, цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 4 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Положеннями частини 5 статті 186-1 ЗК України встановлено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною 6 статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частини 8 статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Таким чином, статтею 186-1 ЗК України було передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

За приписами частини 7 статті 186-1 ЗК України територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою заборонено вимагати, зокрема, надання додаткових матеріалів та документів, не включених до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону №858-IV, а також проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

При цьому, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Результат розгляду з питань затвердження проекту землеустрою оформлюється відповідним органом у формі рішення, що прямо встановлено частиною 9 статті 118 ЗК України.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України норми ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Такий висновок був зроблений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.02.2021 у справі №560/1282/19 (адміністративне провадження № К/9901/30719/19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановив суд, проект землеустрою був погоджений територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, Управління соціально-економічного розвитку території, архітектури, забезпечення взаємодії з органами місцевого самоврядування та державної реєстрації Хмельницької районної державної адміністрації).

Крім того, в матеріалах справи міститься витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2021 №НВ-021, на заяву ОСОБА_1 від 03.06.2021, з якого слідує, що земельній ділянці прощею 2,0000 га присвоєно кадастровий номер :02:001:0053; цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Тобто, при розробленні проекту землеустрою земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер, що ідентифікує таку ділянку як окрему.

Оскільки на затвердження до відповідача подано погоджений висновком проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:0053), то цей проект в силу положень статті 186-1 ЗК України вважається таким, що відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Отже, реєстрація державним кадастровим реєстратором земельної ділянки на підставі поданого проекту землеустрою відповідно до статей 9, 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою, та, відповідно, про безпідставність мотиву відповідача, зазначеного в оскарженому рішенні.

Суд також враховує, що відповідно до Закону №1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021, статтю 186 ЗК України викладено у новій редакції, а статтю 186-1 ЗК України виключено.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 186 ЗК України (далі - в редакції Закону №1423-ІХ) проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 186 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Положеннями частини 7 статті 186 ЗК України визначено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини 9 статті 118 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, відповідно до статті 186 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ) органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації

Разом з тим, норми частини 9 статті 118 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ), яка регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, не надають відповідному органу місцевого самоврядування після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймати будь-яке інше рішення ніж про його затвердження та надання такої земельної ділянки у власність. Водночас зі змісту статті 186 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ) слідує, що перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

Як встановив суд, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з оскарженим рішенням є невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації відповідно до статті 186-1 ЗК України. Водночас відповідач у поданому відзиві зазначає, що керувався статтею 118 ЗК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач, звертаючись до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою, подав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який погоджений експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, відповідно до висновку про розгляд документації із землеустрою від 22.04.2021 розроблений проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Таким чином, оскільки позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку, то у відповідача були відсутні підстави для повторної перевірки проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, та, відповідно, і для відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

При вирішенні цього спору також враховано, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України від 09.02.1999 №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 29.06.2010 №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

В контексті наведеного слід зазначити, що правовідносини з приводу отримання земельної ділянки у власність та подальшого розроблення/погодження проекту землеустрою виникли з 2020 року, коли позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою (відповідний дозвіл надано рішенням від 16.10.2020 №208-28/2020) та продовжились станом день розроблення/погодження такого проекту.

Отже, затвердження проекту землеустрою є частиною процедури отримання позивачем земельної ділянки у власність, яка розпочалась з 2020 року.

Суд вважає, що у цьому випадку до правовідносин щодо затвердження проекту землеустрою необхідно застосовувати положення ЗК України, що були чинні на момент виникнення таких правовідносин.

Таким чином, рішення 9 сесії VIII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 20.08.2021 №105-09/2021 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 " є протиправним та його слід скасувати.

З урахуванням викладеного та частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га кадастровий номер :02:001:0053 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована: Хмельницька область, Деражнянський район, с. Стреків та передачу безоплатно у приватну власність дану земельну ділянку, та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії VIII скликання Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 20.08.2021 №105-09/2021 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Вовковинецьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га кадастровий номер :02:001:0053 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що розташована: Хмельницька область, Деражнянський район, с. Стреків та передачу безоплатно у приватну власність даної земельної ділянки, та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Вовковинецької селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Вовковинецька селищна рада (вул. Миру 24, с. Вовковинці, Деражнянський район, Хмельницька область, 32223 , код ЄДРПОУ - 04406222)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк