Справа № 500/6843/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/6843/21 пров. № А/857/2213/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шевчук С.М.,

суддів - Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року (ухвалене у м. Тернопіль, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом під головуванням судді Чепенюк О.В., повний текст рішення складено 17 грудня 2021 року) у справі № 500/6843/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання рішення, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 через представника - адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича звернувся до суду з позовом до Саранчуківської сільської ради про стягнення на його користь середньомісячного заробітку за час невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №500/4107/20 про поновлення позивача на роботі, а саме за період з 01.06.2021 по 16.09.2021.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №500/4107/20 поновлено позивача на роботі на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів. Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання. Однак, відповідач не забезпечив виконання вказаного рішення в частині поновлення позивача на роботі. Позивач вважає, що незважаючи на скасування судом апеляційної інстанції обумовленого рішення в частині його поновлення на роботі, з огляду на положення статті 236 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), з відповідача на користь позивача слід стягнути середньомісячний заробіток за час невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №500/4107/20 за період з 01.06.2021 по 16.09.2021.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу відповідача та представника позивача, а також на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що скасування судом апеляційної інстанції рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №500/4107/20 в частині поновлення позивача на роботі не надає позивачу право на отримання виплат, передбачених ст. 236 КЗпП України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 31.05.2021 у справі №500/4107/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97421374) визнано протиправним та скасовано: рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020; пункт 2 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1226 від 30.10.2020 в частині введення в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 за посадою; пункт 4 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №14 від 27.11.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 28.11.2020. Стягнуто з Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 77382,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 28.11.2020 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

31.05.2021 на виконання вказаного судового рішення видано виконавчі листи.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99686494) апеляційну скаргу Саранчуківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області задоволено частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1225 від 30.10.2020; пункту 2 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №1226 від 30.10.2020 в частині введення в склад виконавчого комітету Саранчуківської сільської ради заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 за посадою; пункту 4 рішення Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області №14 від 27.11.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради у зв`язку із закінченням повноважень виконавчого комітету; поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 28.11.2020; стягнення з Саранчуківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 77382,16 грн та допущення до негайного виконання; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Саранчуківської сільської ради в користь ОСОБА_1 понесених судових витрат у вигляді судового збору сплаченого за подання позову в сумі 1816 грн.

Ухвалено у вказаній частині постанову якою визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення Саранчуківської сільської ради №1225 від 30.10.2020 у частині, яка стосується скасування підпункту 1.1 пункту 1 рішення Саранчуківської сільської ради №818 від 18.02.2020 щодо скорочення посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Саранчуківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 454 грн. У задоволенні решти перелічених позовних вимог ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області відмовлено.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду 31.05.2021 у справі №500/4107/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради з 28.11.2020 відповідачем виконано не було, у зв`язку з чим позивач вважає, що має право на стягнення середньомісячного заробітку за час невиконання такого судового рішення на підставі статті 236 КЗпП України.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Основного закону України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина 1 ст.129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці у заробітку за час затримки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Отже, положення статті 236 вказаного Кодексу встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись у зв`язку із незаконним звільненням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Як встановлено судом, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду 31.05.2021 у справі №500/4107/20 в частині поновлення позивача на роботі було звернуто до негайного виконання, однак добровільно відповідачем не виконано. У подальшому за заявою позивача розпочато примусове виконання вказаного судового рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У ході примусового виконання відповідача Саранчуківську сільську раду неодноразово було притягнуто до відповідальності за невиконання такого судового рішення шляхом стягнення штрафів на користь держави.

Водночас, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №500/4107/20 в частині поновлення позивача на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Саранчуківської сільської ради скасовано.

Відповідно до висновку Верховного Суду, відображеного у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №260/1424/18 негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також судом апеляційної інстанції враховано висновок Верховного Суду, відображений у п. 35-37 постанови від 21 жовтня 2021 року по справі №640/19103/19 та у п. 46-49 постанови від 11 листопада 2021 року у справі № 260/4470/20, відповідно до яких відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, особа має право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у разі її незаконно звільнення за час, у який особа незаконно позбавлена можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Натомість, як встановлено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 у справі №500/4107/20 обставини щодо незаконного звільнення позивача відсутні, а відповідно відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 236 КЗпП України.

Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються висновків ВС, викладених у постановах від 11 листопада 2021 року у справі № 260/4470/20, від 24.06.2021 року у справі №640/15058/19, від 20.07.2021року у справі №826/3465/18 щодо права особи на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, то колегія суддів з вказаними висновками Верховного Суду погоджується, однак зазначає, що фактичні обставини у вказаних справах є відмінними від даної справи.

Зокрема у вказаних справах, які були предметом перегляду Суду касаційної інстанції, судові рішення про поновлення позивача на роботі у зв`язку з незаконним звільненням є такими, що набрали законної сили. У даній же справі, рішення суду першої інстанції щодо поновлення позивача на роботі у зв`язку з незаконним звільненням скасовано у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність обставин щодо незаконного звільнення позивача.

Відтак, приведені позивачем постанови Верховного Суду не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі, позаяк у цій справі відсутні обставини щодо незаконно звільнення позивача та обставини з приводу того, що позивач незаконно був позбавлений можливості виконувати свою роботу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Водночас судом встановлено, що відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно із ст. 51- 3 Закону України "Про запобігання корупції" під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище серед іншого відносяться особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б», та особи, посади яких згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» належать до 1 3 категорій.

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до першої категорії відносяться - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови. До другої категорії відносяться посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради. До третьої категорії відносяться- посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад; керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад;

За наведених обставин, посада яку займав позивач не відноситься до посад осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а відтак підставно віднесена судом до справ незначної складності.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі № 500/6843/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 15 березня 2022 року