Справа № 120/14395/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 р. Справа № 120/14395/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), яка подана її представником - адвокатом Кравчуком М.О., до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо неврахування при обчисленні позивачу пенсії державного службовця довідок №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021 про складові заробітної плати, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією. З метою відновлення порушеного, на думку позивача, права остання просить суд зобов`язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії державного службовця врахувавши при цьому вищезазначені довідки з дня призначення пенсії.

Ухвалою від 03.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази, необхідні для розгляду справи.

24.11.2021 на адресу суду, від відповідача надійшли витребувані судом докази.

26.11.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечує проти заявлених позовних вимог. Так, представник відповідача зазначає, що згідно поданих документів та матеріалів пенсійної справи, станом на 01.05.2016 позивач не перебувала на державній службі та не набула 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас вказує, що оскільки довідка про складові заробітної плати від 28.09.2021 №01-01-09-2009 не відповідає Порядку № 622, так як видана станом на грудень 2020 року, а не на день звернення за призначенням пенсії, тому відповідно до Закону №889-VIII підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні. Відтак, на думку відповідача, пенсійним органом правомірно відмовлено у перерахунку пенсії за наданими документами у зв`язку із відсутністю підстав для здійснення такого перерахунку. За таких обставин відповідач у задоволенні вимог адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Згодом, 08.12.2021 позивачем подано до суду додаткові пояснення, однак суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, допустимими заявами по суті справи у цій категорії справ є лише позов та відзив.

Суд, ознайомившись із наведеними сторонами доводами та дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив, що ОСОБА_1 з 18.08.2014 перебувала на обліку у ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримувала пенсію за віком, призначену згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV)

01.12.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 52 від 09.12.2020, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Позивач, вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу державної служби час роботи позивача директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (надалі Хмільницького РЦ СССДМ) у період з 01.05.2016 по 28.11.2016 (6 місяців 27 днів), що не дає можливості позивачці в призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби, звернулася до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.02.2021 по справі № 120/4152/20-а позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби. Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи директором Хмільницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 01.05.2016 по 28.11.2016 до стажу державної служби.

Після набрання рішення суду у справі № 120/4152/20-а законної сили 10.03.2021 позивач знову звернулася до суду з позовом у якому просила скасувати рішення від 09.12.2020 про відмову у призначенні їй пенсії та зобов`язати призначити пенсію.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2021 по справі №120/3730/21-а, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 52 від 09.12.2020, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" з дня звернення із заявою про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу".

На виконання зазначеного рішення, починаючи з 01.12.2020 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

В подальшому, 01.10.2021 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії державного службовця, надавши при цьому довідки №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021 про складові заробітної плати, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією.

Рішенням від 08.10.2021 №52 орган Пенсійного фонду України відмовив позивачу у її задоволенні, посилаючись на те, що довідка про заробітну плату від 28.09.2021 №01-01-09-2009 не відповідає Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМ України № 622 від 14.09.2016, так як видана станом на грудень 2020 року, а не на день звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №889-VIII.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у пункті 5 рішення N 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII), яким визначено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців, зокрема, згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вимог п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 (далі - Порядок № 622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що форма довідки про заробітну плату, яка подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Таким чином, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України №889-VIII, пенсія призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї. При цьому, розмір пенсії обраховується органами пенсійного фонду, зокрема, на підставі довідок, виданих за встановленою формою уповноваженим державним органом, в якому працювала особа, або його правонаступником.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 (далі - Постанова № 1-3), зокрема:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, здійснюючи переведення позивача з одного виду пенсії на інший відповідач повинен враховувати документи про страховий стаж, заробітну плату та додаткові документи, що є у пенсійній справі.

Згідно матеріалів справи позивача з 01.12.2020 переведено на інший вид пенсії на виконання рішення суду від 31.05.2021 по справі №120/3720/21.

Разом із тим, відповідач заперечує можливість врахування наданих позивачем довідок про її заробітну плату за грудень 2020 року №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021, посилаючись у відзиві на те, що позивач станом на 01.05.2016 не набула 20 років стажу.

В той же час, суд зазначає, що відповідні обставини щодо наявності у позивача 20 років стажу станом на 01.05.2016, уже були предметом дослідження Вінницького окружного адміністративного суду в межах розгляду справи №120/3720/21.

Так, як слідує із змісту рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2021 по справі №120/3720/21, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить більше 20 років, який набуто до 01 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини наявності у позивача станом на 01.05.2016 більше 20 років стажу державної служби не підлягають доказуванню в межах розгляду даної справи, адже є такими, що встановлені рішення суду від 31.05.2021 по справі №120/3720/21, яке набрало законної сили.

Окрім того, обґрунтовуючи правомірність дій щодо неврахування довідки про заробітну плату позивача №01-01-09-2009 від 28.09.2021, відповідач посилається на те, що вказана довідка не відповідає Порядку, так як видана станом на грудень 2020 року, а не на день звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону №889-VIII.

Однак, суд не погоджується із таким твердженням відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 01.12.2020, а відтак спірні довідки і визначають інформацію про складові заробітної плати для призначення пенсії станом на 01.12.2020 року, тобто на час переведення позивача на пенсію державного службовця.

Крім того, жодних підстав для неврахування довідки №01-01-20-34 від 29.09.2021 відповідач не вказує.

Більше того, суд в цьому випадку враховує, що право позивача на отримання (переведення) пенсії державного службовця визначено саме за рішенням суду від 31.05.2021 по справі № 120/3720/21-а, яке набрало законної сили 01.07.2021, та за яким відповідач мав обов`язок перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з дня звернення із заявою про переведення на таке пенсію, тобто з 01.12.2020, а тому і відповідні довідки про заробітну плату якраз і були подані позивачем на виконання судового рішення у справі № 120/3720/21-а згідно заяви від 01.10.2021 з метою його виконання.

Тобто, доводи відповідача про невідповідність поданих довідок про заробітну плату у зв`язку з тим, що останні видані станом на грудень 2020 року, а не на день звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону № 889-VІІІ, є безпідставними, оскільки звернення позивача за призначенням (переведенням) пенсії якраз і мало місце 01.12.2020.

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги встановлені рішенням суду від 31.05.2021 по справі № 120/3720/21-а обставини про наявність у позивача права на переведення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з дня звернення із відповідною заявою (01.12.2020), суд приходить до висновку, що вона має право на виплату пенсії, з врахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих відповідно до вимог чинного законодавства станом на грудень 2020 року.

З огляду на викладене суд доходить висновку, про протиправність дій відповідача щодо неврахування при обчисленні позивачу пенсії державного службовця довідок №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021 про складові заробітної плати, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією.

Як наслідок, з метою захисту порушених прав позивача, відповідача належить зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати державного службовця, яка відображена у довідках №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021 про складові заробітної плати, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією, починаючи з дня переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує ту обставину, що в позовній заяві представник позивача - адвокат Кравчук М.О. в порядку, визначеному частиною 7 статті 139, частиною 3 статті 143 КАС України, зробив заяву про необхідність вирішення питання про відшкодування витрат позивача на оплату правничої допомоги після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За наведених обставин, питання щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено судом в окремому порядку за наслідками подання позивачем відповідної заяви на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду, в порядку, визначеному частиною 4 статті 143 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неврахування при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" довідок №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021 про складові заробітної плати, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати державного службовця, яка відображена у довідках №01-01-09-2009 від 28.09.2021 та №01-01-20-34 від 29.09.2021 про складові заробітної плати, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією, починаючи з дня переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням уже виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 15.03.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович