Справа № 160/18248/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним рішення Лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради, викладеного у формі висновку від 17.03.2021 №43 щодо невідповідності стану ОСОБА_2 критеріям для встановлення категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А";
- скасувати рішення Лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради, оформлене висновком від 17.03.2021 №43 щодо невідповідності стану ОСОБА_2 критеріям для встановлення категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А";
- зобов`язати Лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради провести повторне засідання з розгляду питання встановлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" віком до 18 років;
- зобов`язати Лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради встановити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорію "дитина з інвалідністю підгрупи А" віком до 18 років;
- зобов`язати Лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради визначити часом настання інвалідності підгрупи А у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , день надходження до комісії документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 "Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям", з 10 травня 2018 року;
Позовні вимоги мотивовані відсутністю об`єктивних підстав для проведення аналізу перебігу хвороби ОСОБА_2 та відмови у встановленні категорії «дитина з інвалідністю підгрупи А», оскільки Лікарсько-консультативною комісією не було проведено огляд дитини з приводу наявного клінічного та лабораторного підтвердженого діагнозу, що є порушенням процедури проведення комісії із встановлення категорії «дитини з інвалідністю підгрупи А». Також зазначає, що в порушення вимог Положення на засіданні комісії ЛКК 17.03.2021р. не було визначено ступеня обмеження життєдіяльності; спірне рішення не було аргументовано; не проведено аналіз рівня дитячої інвалідності за категоріями; не встановлено ступеня порушення функцій організму. Крім того, позивач вказує на наявність спору між фахівцями з даного питання, посилаючись на рішення лікарсько-консультативних комісій в інших регіонах відносно захворюванням на цукровий діабет І типу, та в частині моральної вказує, що вчинені відповідачем протиправні дії у відношенні її сина завдало моральної шкоди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адмініративного суду від 30.12.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
21.02.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов, який згідно поштового штемпелю на конверті поданий до поштової установи 15.02.2022р.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Заявою від 29.12.2020р. вх.№4094 ОСОБА_1 звернулася до голови Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради з проханням призначити та провести засідання ЛКК в зручний для неї час, від посповідано до вимог чинного законодавства щодо розгляду оглядової справи дитини інваліда ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за присутності батьків та самої дитини особисто. Та в присутності голови громадської організації «Діародина Кривий Ріг» (або її заму). Видати медичний висновок стосовно про ОСОБА_2 дитину інваліда підгрупи «А» віком до 18 років.
Листом вих.№29 від 06.01.2021р. ОСОБА_1 надана наступна відповідь про те, що її дитина спостерігається в амбулаторії загальної практики - сімейної медицини №6. Після проведеного стаціонарного обстеження дитини в педіатричному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР з 3 по 21.04.2018 року та встановленого діагнозу: Цукровий діабет 1-го типу, важка форма, вперше виявлений, рішенням лікарсько-консультативної комісії від 10.05.2018 №55 дитина визнана такою, що має право на отримання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів з терміном дії до 2031 року відповідно до спільного Наказу МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства фінансів України №454/471/516 від 08.11.2001 року «Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 18 років». Дитину, ОСОБА_2 визнано інвалідом відповідно до п.4 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям». Відповідно до п.9 вищезазначеного Положення, повторний огляд лікарсько-консультативною комісією здійснюється при зміні стану здоров`я і працездатності. За Вашою вимогою дитина може бути оглянута лікарсько- консультативною комісією повторно за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, після планової госпіталізації до дитячого ендокринологічного відділення в січні 2021 року, відповідно до рекомендацій медичного спостереження за результатами стаціонарного лікування в ендокринологічному відділенні КП "Криворізької міської клінічної лікарні №8" КМР з 21.01.20 по 28.01.20 року, повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання нових соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів за наявності документів, що підтверджують стійкий розлад функцій організму, зумовлені захворюваннями, що призводять до нових обмежень життєдіяльності дитини.
В подальшому, відповідно до Висновку ЛКК №43 від 17.03.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради, у дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наявне порушення функцій підшлункової залози, що проявляється хронічним захворюванням та необхідністю прийому замісної терапії інсуліном. Діагноз: Цукровий діабет І типу, важка форма.
Відповідно до п.3 Умов встановлення інвалідності Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям категорія "дитина з інвалідністю підгрупи А" встановлюється дітям, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.
Відповідно до п. 21 Критеріїв встановлення інвалідності, підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму ІІІ і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
Документально підтверджених критеріїв для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" не встановлено.
Крім того, відповідно до п.4 Медико-соціальна експертиза проводиться комісіями з метою встановлення дітям категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, закладу охорони здоров`я, в якому спостерігається дитина, після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів за наявності документів, що підтверджують стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюванням, що призводить до обмеження життєдіяльності дитини.
Враховуючи, що востаннє дитина обстежувалась комплексно в січні 2020 року та при поданні документів на ЛКК відсутня актуальна виписка з медичної карти стаціонарного хворого або консультаційного висновку спеціаліста, виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження та лікування дитини в закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах, визначених МОЗ, з обґрунтуванням медичних показань для визнання дитини особою з інвалідністю із зазначенням згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем здоров`я 10-го перегляду діагнозу та коду,
Рекомендовано лікуючому лікарю направити дитину до ендокринологічного відділення для повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів з документальним підтвердженням стійкого розладу функцій організму, зумовлених захворюванням та ступеню обмеження життєдіяльності. При зміні в стані здоров`я дитини направити на ЛКК повторно.
У висновку також зазначено, що 17.03.2021 року лікарсько-консультативною комісією розглянуто: історію розвитку дитини; виписку з медичної карти стаціонарного хворого КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8 КМР 21.01.2000 по 28.01.2020 та 29.02.2020 по 02.03.2020 року; план медичної реабілітації №18 від 13.01.2021. З лютого 2020 року дані про консультації лікарем ендокринологом відсутні. Сімейним лікарем оглянутий востаннє 04.02.2021р., даних про проведені обстеження та планові госпіталізації відповідно до рекомендацій ендокринолога відсутні. Зі слів матері, рекомендації не виконанні через пандемію коронавірусу.
Встановлено порушення життєдіяльності:
- самообслуговування - І ступеню;
- пересування - обмежень немає;
- орієнтація - обмежень немає;
- спілкування - обмежень немає;
- контроль за своєю поведінкою - обмежень немає;
- трудова діяльність - обмежень немає;
- навчання - обмежень немає;
- професійне навчання - обмежень немає.
Не погоджуючись із Висновком ЛКК №43 від 17.03.2021р. позивач звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності визначений Положенням про лікарсько-консультативну комісію, яке затверджено постановою КМ України «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» №917 від 21.11.2013р.
Відповідно до пп.1 п.7 вказаного положення комісії визначають:
- наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем;
- категорію "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А", причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві ;
- потребу дитини з інвалідністю у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань;
- потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо;
- ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини з інвалідністю до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування;
Відповідно до абз.8 пп.1 п.7 вказаного положення комісії надають висновок про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.
Постановою КМ України «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» №917 від 21.11.2013р. також затверджено Порядок встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям (далі - Порядок).
Відповідно до п.4 Порядку медико-соціальна експертиза проводиться комісіями з метою встановлення дітям категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, закладу охорони здоров`я, в якому спостерігається дитина, після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів за наявності документів, що підтверджують стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюваннями, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що призводять до обмеження життєдіяльності дитини.
На розгляд комісії лікар, який надає дитині первинну медичну допомогу, подає такі документи:
- історію розвитку дитини за формою, встановленою МОЗ;
- виписку з медичної карти стаціонарного хворого або консультаційного висновку спеціаліста, виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження та лікування дитини в закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах, визначених МОЗ, з обґрунтуванням медичних показань для визнання дитини особою з інвалідністю із зазначенням згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем здоров`я 10-го перегляду діагнозу та коду;
- план медичної реабілітації;
- документ, що засвідчує особу батьків дитини або її законних представників.
Пунктом 6 Порядку визначено, що комісія проводить огляд хворої дитини та розглядає документи, зазначені у пункті 4 цього Порядку, протягом семи робочих днів з дня їх надходження.
Згідно п.13, 16, пп.1 п.17 Порядку класифікація, що використовується комісією під час проведення медико-соціальної експертизи дітей, визначає основні види порушень функцій організму дитини, зумовлені захворюваннями, травмами (їх наслідками) та/або вродженими вадами, і ступінь їх вираження.
Основними категоріями життєдіяльності є здатність до:
- самообслуговування;
- самостійного пересування;
- контролювання своєї поведінки;
- трудової діяльності.
Під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують рівень обмеження основних категорій життєдіяльності, встановлюються такі ступені їх вираження 1) здатність до самообслуговування - здатність дитини самостійно задовольняти основні фізіологічні потреби, провадити повсякденну побутову діяльність, зокрема володіти навичками особистої гігієни:
I ступінь - здатність до самообслуговування з витрачанням при цьому більш тривалого часу, дрібність виконання дій під час самообслуговування, зменшення кількості дій під час самообслуговування з використанням у разі потреби технічних засобів;
II ступінь - здатність до самообслуговування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;
III ступінь - нездатність до самообслуговування, потреба у постійній сторонній допомозі та повна залежність від інших осіб;
Абзацами 3-4 п.21 Порядку встановлено, що підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
З аналізу наведених норм слідує, що на засіданнях комісії проводиться огляд хворої дитини і розглядаюся подані документи, та у разі встановлення високої міри втрати здоров`я та надзвичайної (повної) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактичної нездатність до самообслуговування, встановлюється дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А", яка за показником - здатність до самообслуговування, відповідає категоріям ІІ та ІІІ ступеня їх вираженості (які оцінюються відповідно до вікової норми).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так зокрема, принципи прийняття рішення, вчинення дії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та обґрунтовано, що є одночасно і орієнтирами при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Як зазначалося вище, у оскаржуваному Висновку ЛКК №43 від 17.03.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради, у дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено порушення життєдіяльності за категорією здатність до самообслуговування - І ступеню вираженості.
Разом з тим, спірний висновок не містить обґрунтування встановлення ОСОБА_2 - І ступеню вираженості порушення життєдіяльності за категорією здатність до самообслуговування з огляду на встановлений діагноз (Цукровий діабет І типу, важка форма) та вік (7 повних років на дату прийняття спірного рішення). Також спірний висновок не містить обґрунтувань неможливості врахування наданих виписок з медичної карти стаціонарного хворого КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8 КМР 21.01.2000 по 28.01.2020 та 29.02.2020 по 02.03.2020 року для проведення медико-соціальної експертизи ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що рішення Лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради, викладеного у формі висновку від 17.03.2021 №43, прийнято всупереч вищенаведеним принципам, внаслідок чого є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю позовних вимог про зобов`язання Лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради встановити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорію "дитина з інвалідністю підгрупи А" віком до 18 років та про зобов`язання Лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради визначити часом настання інвалідності підгрупи А у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , день надходження до комісії документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 "Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям", з 10 травня 2018 року, без перевірки суб`єктом владних повноважень, усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цих частинах позов слід залишити без задоволення.
Разом з тим, враховуючи обставини протиправності спірного висновку, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Лікарсько-консультативну комісію Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради провести повторне засідання з розгляду питання встановлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" віком до 18 років.
Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною 1 ст.23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 25.05.2001 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
У п. 9 постанови Пленум Верховного Суду України також рекомендував судам при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Разом з цим суду не надано належних доказів причинно - наслідкового зв`язку між протиправним рішенням відповідача, та неможливістю забезпечити умови для збільшення можливостей реабілітації та ремісії захворювання сина, технічними засобами реабілітації, відтак, позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати Висновок ЛКК №43 від 17.03.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Криворізької міської ради.
В задоволені інших вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Д.В. Сидоренко