Справа № 204/9745/21(2-а/204/95/21)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2022 року м. Дніпросправа № 204/9745/21(2-а/204/95/21)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 (суддя першої інстанції Черкез Д.Л.) в адміністративній справі №204/9745/21(2-а/204/95/21) за позовом Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також 08 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула на територію України 19 січня 2009 року та з того часу територію України не залишала. 01 липня 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримало лист від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за вих. № 4/1-1452 від 01.07.2021 року, в якому, зокрема, зазначалось, що при проведенні заходів, спрямованих на протидію налагодження каналів нелегальної міграції, що можуть використовуватись учасниками міжнародних терористичних організацій, отримана інформація про громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , уродженку Української ССР, Волинської області, яка з 2009 року перебуває на території України. 02 липня 2021 року відповідач був доставлений у службове приміщення Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Протоколом про адміністративне правопорушення ПР МДН 001906 зафіксовано, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 з 19 січня 2009 року мешкає без реєстрації за різними адресами у м. Дніпрі та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП. Також, відповідач надав письмові пояснення, з яких вбачається що з 2009 року вона перебуває на території України та працює не маючи законних підстав. 01 липня 2021 року до Головного управління Державної міграційної служби України надійшло подання про прийняття рішення згідно чинного законодавства щодо іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство України від Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ НП в Дніпропетровській області, в якому зокрема, зазначено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 на даний час незаконно перебуває на території України, чим порушує міграційне законодавство. Зауважує, що ОСОБА_1 з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не зверталась, інформація щодо визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня. Відповідно до інформації, яка міститься у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, у відповідача відсутні записи про реєстрацію шлюбу на території України та записи про реєстрацію відповідача як батька/матері. Відповідач востаннє здійснив в`їзд на територію України у 2009 році за паспортним документом громадянина Російської Федерації в особистих справах, та з того часу з України не виїжджав, чим порушив вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перейшовши таким чином на нелегальне становище. Здійснивши востаннє в`їзд в Україну приблизно 2009 року (інформація про перетин кордону та інформація надана ГЦОСІ Державної прикордонною службою України за останні 5 років відсутні) в особистих справах мав право перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150. 02 липня 2021 року стосовно відповідача прийнято рішення № 8 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , яким останню було зобов`язано залишити територію України у термін до 02 серпня 2021 року. Вказане рішення про примусове повернення з України відповідачем не оскаржувалось. Однак, вказане рішення відповідач не виконав та на теперішній час продовжує ухилятись від його виконання. Оскільки ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконала без поважних причин рішення про примусове повернення, це є підставою для звернення з позовом про примусове видворення з України іноземця. Крім того, відповідач тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, що є грубим порушенням міграційного законодавства України. Дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; не виконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього). У відповідача відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат пов`язаних з перебуванням останнього на території України. У відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже у відповідача відсутні законні джерела отримання фінансового доходу, що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів. Відповідач упродовж тривалого періоду мешкає без реєстрації за різними адресами та ухиляється від виконання рішення про примусове повернення. Враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, а також, зважаючи на відсутність у відповідача коштів на покриття витрат пов`язаних з придбанням транспортних квитків та документів для виїзду з території України, наявні підстави для звернення до суду з позовом про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позов задоволено.

З апеляційною скаргою звернулася відповідачка ОСОБА_1 , в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

У зв`язку із введенням воєнного стану на території України та неможливістю забезпечити розгляд справи у відкритому судовому засіданні та в режимі відеоконференції за місцем перебування відповідача, враховуючи, що ця справа є терміновою та має розглядатися протягом десяти днів, справа розглянута без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась у м. Нововолинськ Волинської області Української ССР та є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданим 29 грудня 2008 року Відділом УФМС Росії по Курганській області в місті Курганськ.

Управлінням міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до Чечелівського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було подано подання № 4/1-1452 від 01 липня 2021 року, з якого вбачається, що було встановлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка незаконно проживає на території України, чим порушує вимоги законодавства України, у зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просив прийняти рішення про примусове повернення за межі України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол АА № 135628 про адміністративне затримання та доставлено її у службове приміщення Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

02 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 001906, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, за що ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою ПН МДН 001904 від 02 липня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

З пояснень відповідачки встановлено, що вона приїхала в Україну до тітки на постійне місце проживання. В даний момент вона проживає зі співмешканцем за адресою: АДРЕСА_1 , працює без оформлення та проживає на території України без посвідки на проживання. Планує отримати громадянство України, оскільки є уродженкою України. Зобов`язалась звернутись у посольство Російської Федерації для отримання закордонного паспорта, після чого покинути територію України.

Станом на 02 липня 2021 року було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, затверджене в.о. начальника Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано її покинути територію України у термін до 02 серпня 2021 року. У вказаному рішенні також зазначено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула на територію України 19 січня 2009 року. Під час перевірки документів було виявлено, що з 19 квітня 2009 року мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та ухиляється від виїзду з України, що є порушенням вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (втрачено підстави для перебування в Україні передбачені п. 15 ст. 4) на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року.

За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 та згідно постанови про адміністративне правопорушення накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700,00 грн.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-31693/0/15-21-Вих від 20 серпня 2021 року вбачається, що інформації про перетинання державного кордону України громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Згідно проведених перевірок за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не зверталась. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, відносно вищезазначеної особи відсутня.

08 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол АЗ № 081725 про адміністративне затримання у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

08 грудня 2021 року заступником начальника Чечелівського відділу у м.Дніпрі ГУДМС в Дніпропетровській області було прийнято рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме поміщено її до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення. У вказаному рішенні зазначено, що воно прийнято на підставі положень статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з метою забезпечення примусового видворення.

Громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання рішення Чечелівського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС в Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 02 липня 2021 року.

Вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

-затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

-затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

-взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

-зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу

Приймаючи до уваги наведене та оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час перегляду цієї справи у їх сукупності, враховуючи положення ст. 13 Закону України «Про імміграцію», ст. ст. 26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 7 Інструкції, пп. «b» , «f» п. 1 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 р., ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997р., колегія суддів вважає, що оскільки громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 у встановлений термін не залишила територію України , не виконала прийняте відносно неї рішення №8 від 02.07.2021року про примусове повернення з України, що з огляду на положення ст. ст. 288,289 КАС України є підставою для звернення позивача до суду з позовом про примусове видворення та затримання іноземця або особи без громадянства з метою його ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Враховуючи наявність права позивача на звернення до суду з цим позовом та з огляду на наявні підстави вважати, що відповідачка буде вчиняти дії спрямовані на ухилення від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, то заявлені позивачем у справі позовні вимоги знайшли свої підтвердження під час перегляду цієї справи та ґрунтуються на законі, тому позовні вимоги правомірно задоволено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 в адміністративній справі №204/9745/21(2-а/204/95/21) залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 в адміністративній справі №204/9745/21(2-а/204/95/21) за позовом Чечелівського районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 14.03.2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 14.03.2022 р.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва