Справа № 420/16089/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/16089/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просив:

визнати протиправною відмову, йому як судді у відставці, зарахувати до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби 2 роки 11 днів (з 04.05.1971 до 15.05.1973) та половину строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 5 місяців 22 (з 01.09.1973 до 14.08.1976);

зобов`язати здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання відповідно до стажу роботи, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання - 36 років 11 місяців 6 днів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 зазначив, що, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453 - VI (далі - Закон №2453 - VI, в редакції, яка діяла до 28.03.2015), судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як зауважує позивач, в період перебування його на посаді судді, діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862 - ХІІ (далі - Закон №2862), абзацом 2 частини 4 статті 43 якого було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зокрема, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

До того ж, за поясненнями позивача, на час набрання чинності Законом №2453 - VI діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі - Постанова №865), яка встановлювала, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Незважаючи на вказані норми законодавства, як стверджує позивач, при здійсненні перерахунку розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ГУ ПФУ в Одеській області протиправно визначило розмір суддівської винагороди 76% працюючого судді, включивши до стажу роботи на посаді судді 33 роки 5 місяців, без врахування строку проходження військової служби і половини строку навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у письмовому провадженні, позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби 2 роки 11 днів (з 04.05.1971 до 15.05.1973) та половину строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 5 місяців 22 дні (з 01.09.1973 до 14.08.1976р.).

Також суд зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби 2 роки 11 днів (з 04.05.1971 до 15.05.1973) та половину строку навчання в вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 5 місяців 22 дні (з 01.09.1973 до 14.08.1976 ), з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні вимог до Пенсійного фонду України та в частині зобов`язання здійснити перерахунок і виплату довічного грошового утримання, відповідно до стажу роботи що становить 36 років 11 місяців 6 днів - суд відмовив.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що системного аналізу правових норм, що регулюють спірні правовідносини вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України відносяться, у тому числі, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Суд першої інстанції звернув увагу, що конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді, як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці.

Покликаючись на рішення Конституційного Суду, суд першої інстанції вказав, що статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді - 33 роки 5 місяців, слід враховувати весь календарний період проходження строкової служби (2 роки 11 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі (1 рік 5 місяців 22 дні ).

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо покладення обов`язку виплати пенсії на Пенсійний фонд України, суд першої інстанції зазначив, що такий обов`язок може бути покладений на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, тобто на ГУ ПФУ в Одеській області.

Відмовляючи в задоволенні вимог, в частині зобов`язання здійснити перерахунок і виплату довічного грошового утримання, відповідно до стажу роботи що становить 36 років 11 місяців 6 днів, суд першої інстанції вважав їх передчасними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відновленню підлягає лише порушене право.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, порушив вимоги матеріального і процесуального права, що тягне за собою його скасування та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення, яке є предметом оскарження, ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що «суддівський стаж» та «стаж на роботі судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. Так, на думку скаржника, стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402 - VIII (далі - Закон №1402 - VIII). Натомість, за твердженням скаржника, до суддівського стажу включається стаж на посадах судді та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (пункт 2 статті 137 Закону №1402 - VIII).

ГУ ПФУ в Одеській області наголошує, що статті 69 та 13 Закону №1402 - VIII не встановлюють зарахування періоду проходження військової служби та половину періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Керуючись рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018, ГУ ПФУ в Одеській області вказує, що держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства.

У відзиві на апеляцію, ОСОБА_1 указує на відсутність правових підстав для її задоволення та вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи відзиву дублюють підстави, зазначені в позовній заяві.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Одеської області (Одеський апеляційний суд), перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №420/6167/20 позов ОСОБА_1 задоволено та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 вих.№06-21/277/2020, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

На виконання вказаного рішення, ГУ ПФУ в Одеській області здійснило з 19.02.2020 ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 № 06- 21/277/2020, встановивши його розмір 76 % суддівської винагороди.

Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів проводився з урахуванням стажу роботи на посаді судді 33 роки 5 місяців.

Листом ГУ ПФУ в Одеської області від 16.08.2021 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням військової служби та навчання в Одеському державному університеті ім. І. І. Мечникова (а.с.13-14).

Виходячи зі змісту розрахунку стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, виготовленого Апеляційним судом Одеської області, його стаж на момент звільнення з посади складав 36 років 11 місяців, 15 днів.

З них з 04.05.1971 по 15.05.1973 служба в Радянській Армії (2 роки 11 днів), а з 01.09.1973 по 14.08.1976 навчання на денній формі на юридичному факультеті вищого навчального закладу - Одеського державного університету ім. І. І. Мечникова (половина строку навчання - 1 рік 5 місяців 22 дні).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та правова оцінка суду апеляційної інстанції доводів учасників справи та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Як випливає зі змісту апеляції її ключовим доводом є те, що діючим Законом №1402 - VIII не передбачено до стажу роботи на посаді судді зарахування періоду проходження військової служби та половину періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Досліджуючи даний довід скаржника колегія суддів встановила таке.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Правильність обчислення стажу роботи на посаді судді безпосередньо впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що є однією з головних гарантій незалежності судді, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними актами.

За загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано Постановою №865

Так, пункт 3-1 даної Постанови встановлював, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Постанова №865 втратила чинність 01.01.2012.

У відповідності до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, є підстави погодитися з судом першої інстанції, що системний аналіз наведених норм дозволяє зробити правовий висновок, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України відносяться, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Є також слушним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин рішень Конституційного Суду України, де неодноразово висловлювалися правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, а саме, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також варто відзначити, що є сформованою практика Верховного Суду про те, що для визначення стажу роботи на посаді судді застосується законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Це постанови від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 09.11.2018 у справі №725/5463/16-а, від 12.12.2019 у справі №692/290/17, від 08.11.2021 у справі №580/492/21.

Зважаючи на викладені вище аргументи, колегія суддів указує, що доводи апеляції ГУ ПФУ в Одеській області не заслуговують на увагу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 316 КАС України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду, розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 11.03.2022.