Справа № 420/22297/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Арцизької міської ради, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради № 801-VІІІ від 17.09.2021 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої на території Холмської сільської ради Одеської області (за межами населеного пункту)»;

зобов`язати Арцизьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.08.2021 року, затвердивши проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 земельної ділянки площею 3,6401 та кадастровий номер :01:002:0162, для ведення фермерського господарства, на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, з урахуванням висновків суду, наведених в рішенні.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що Арцизькою міською радою розглянуто клопотання позивача від 06.08.2021 року та прийнято рішення № 801-VIII від 17.09.2021 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої на території Холмської сільської ради Одеської області.

Представник позивача вказує, що розпорядженням Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 22.06.2010 року № 342/А-2010 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки членам фермерського господарства «Степан» ОСОБА_2 у розмірі 4,22 га, ОСОБА_3 3,64 га та ОСОБА_4 3,64 га.

В 2010 році ФГ «Степан» замовлено відповідний проект землеустрою в ТОВ «Вектор» та він проходив відповідні етапи погодження за законодавством в редакції на той час.

Протоколом загальних зборів членів ФГ «Степан» № 1 від 17.05.2021 року померлого члена ФГ ОСОБА_3 замінено новим членом ОСОБА_1 (позивач).

В адміністративному позові також вказано, що 20.05.2021 року ОСОБА_2 як землекористувач надав заяву, підпис на якій посвідчено нотаріально, про надання згоди на відведення земельної ділянки, раніше наданої йому в постійне користування, у власність громадянам ОСОБА_5 площею 3,64 га, ОСОБА_1 площею 3,64 га та йому ОСОБА_2 площею 4,22 га.

В липні 2021 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , без раніше встановленої процедури погодження в силу Закону № 1423-ІХ від 28.04.2021, поданий на державну реєстрацію відповідному органу Держгеокадастру, і за результатами видано витяги із державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельних ділянок, в тому числі земельну ділянку площею 3,6401 га кадастровий номер :01:002:0162 для ведення фермерського господарства для ОСОБА_1 (позивачу).

Представник позивача стверджує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 прийнятий до членів фермерського господарства в 2021 році та питання надання йому земельної ділянки у власність не вирішувалось, наявний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність поданий до органу місцевого самоврядування, уповноваженому вирішувати питання передачі у власність земельної ділянки на цій території - Арцизьку міську раду.

За результатами розгляду клопотання позивача та поданих документів відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Позивач, не погоджується з прийнятим рішенням відповідача, вказує, що відмова відповідача на клопотання позивача, визначена в оскаржуваному рішенні від 17.09.2021 року, не відповідає нормам Земельного кодексу України, який передбачає вичерпні причини відмови у затвердженні проекту землеустрою, і не містить належного обґрунтування, які саме є невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, тому є протиправною.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача вказує, що під час проходження процедури погодження самого проекту було виявлено невідповідність проекту землеустрою та поданих до клопотання документів вимогам статті 34 Закону України «Про державний земельний кадастр» та статті 25 Закону України «Про землеустрій».

У відзиві зазначено, що до клопотання представником позивача було додано оригінал проекту землеустрою, оригінал витягу з ДЗК, інформація з Державного реєстру речових прав (на підтвердження відсутності отриманого земельного паю (частки) та примірник ордеру.

При цьому у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку в рядку «Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки» зазначено: «Інші документи, 22.09.2013; ТОВ «Вектор», ОСОБА_7 », що не відповідає вимогам статті 25 Закону України «Про землеустрій», якою не передбачено такого виду документації.

Також представник відповідача зауважує на тому, що позивачем не заперечується, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність був наданий не позивачу, а померлому члену фермерського господарства ОСОБА_3 .

Представник відповідача вважає, що Арцизькою міською радою правомірно та обґрунтовано було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, розробленого для відведення земельної ділянки у власність не позивачу, а померлому члену фермерського господарства.

За твердженням представника відповідача, позивач не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 , не надав копію Статуту, не надав інших документів, які б підтверджували його право на одержання земельної ділянки в порядку правонаступництва, а тому проект землеустрою, розроблений для відведення земельної ділянки у власність іншої особи був визнаний таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

06.08.2021 року представником позивача подано до Арцизької міської ради клопотання від 06.08.2021 року №06-08/21, в якому просив затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 3,6401 га кадастровий номер :01:002:0162, для ведення фермерського господарства, на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, як члену фермерського господарства «Степан», із земель раніше наданих в постійне користування цьому землекористувачу, в порядку ст.ст. 32, 116, ч. 9 ст. 118, 122, п. 6 ч. З ст. 186 Земельного кодексу України, ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство».

До вказаного клопотання представником позивача додано оригінал проекту землеустрою на 125 сторінках, оригінал витягу з ДЗК від 23.01.2021 року на 3 арк.; інформація з Державного реєстру речових прав (на підтвердження відсутності отриманого земельного паю (частки) на 4 арк.; примірник ордеру представника (адвоката) заявника на 1 арк.

17.09.2021 року Арцизька міська рада Одеської області, Керуючись пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі статей 12,118,121,122,186 Земельного кодексу України, статей 25, 50 Закону України «Про землеустрій», статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» розглянувши заяву гр. ОСОБА_8 (вх.№ 1026/02-26 від 06.08.2021) та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, розташованої на території Холмської сільської ради (за межами населеного пункту), розроблений ТОВ «Вектор», враховуючи рекомендації постійної комісії з питань комунальної власності, земельних відносин, містобудування, будівництва та охорони природи (протокол від 13 вересня 2021 року №11) та невідповідність проекту землеустрою статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», статті 25 Закону України «Про землеустрій» , Арцизька міська рада вирішила відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, площею 3,6401 га, кадастровий номер земельної ділянки: /:01:002:0162/, розташованої на території Холмської сільської ради Одеської області (за межами населеного пункту), керуючись частиною 8 статті 186 Земельного кодексу Українита, статтею 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», статтею 25 Закону України «Про землеустрій».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з пунктом в частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» ч. 1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дає підстави для висновку, що у разі ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, це не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 року № 858-ІV «Про землеустрій» (далі -Закон №858-ІV).

Відповідно до статті 25 Закону №858-ІV документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

За нормами частини першої статті 50 Закону № 858-ІV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

За змістом статті 30 Закону № 858-ІV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним Кодексом України, цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021 року, чинного з 27.05.2021 року статтю 186-1 ЗК України виключено, а статтю 186 «Погодження і затвердження документації із землеустрою» викладено в новій редакції.

Проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (пункт 6 частини третьої статті 186 ЗК У країни).

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим (частина сьома статті 186 ЗК України).

Відповідно до пункту 9 статті 118 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (частина восьма статті 186 ЗК України).

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження (частина десята статті 186 ЗК України).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 не зазначивши вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

При цьому, посилання лише на норму Закону без належного обґрунтування не може свідчити про відповідність оскаржуваного рішення критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.

Доводи представника відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо невідповідності поданих документів нормативно-правовим актам та що позивач не є правонаступником особи, якій надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, як члену фермерського господарства суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки зазначено лише посилання на статті Земельного кодексу та Законів України «Про Державний земельний кадастр», «Про землеустрій».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради № 801-VІІІ від 17.09.2021 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої на території Холмської сільської ради Одеської області (за межами населеного пункту)» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог зобов`язального характеру про зобов`язання Арцизьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.08.2021 року, затвердивши проект землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 земельної ділянки площею 3,6401 та кадастровий номер :01:002:0162, для ведення фермерського господарства, на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області, з урахуванням висновків суду, наведених в рішенні, суд зазначає.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, приписами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, оскільки суд встановив, що відповідач відмовив з підстав, які не передбачені вимогами закону, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення ч. 4 ст. 245 КАС України.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними та не належать задоволенню.

Одночасно, з метою захисту порушеного права позивача, з огляду на те, що судом встановлено, що відповідач не розглянув заяву позивача у порядку встановленому законом, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.08.2021 року у порядку та спосіб передбачені Земельним Кодексом України та Законом України Про місцеве самоврядування в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з Державного бюджету України та витрати на професійну правничу допомогу

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір слід стягнути пропорційно з відповідача на користь позивача.

Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

В адміністративному позові, крім іншого, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.10.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кочуровим Андрієм Олександровичем укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1 цього договору, адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у справі про оскарження рішення Арцизької міської ради № 801-VIII від 17.09.2021 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої на території Холмської сільської ради Одеської області (за межами населеного пункту)» (далі-Справа), а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн. за повний цикл роботи адвоката у Справі. Вартість одного візиту до установи, підприємства, організації 500 грн. (у разі необхідності). Адвокат може надавати розрахунок витраченого часу для наданої правової допомоги.

До адміністративного позову також додано розрахунок гонорару від 12.10.2021 року на суму 9000,00 грн та детальний опис (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 12.10.2021 року.

На підтвердження факту оплати послуг за даним Договором позивачем надано прибутковий касовий ордер №12/10 від 12.10.2021 року про сплату послуг у розмірі 4000,00 грн. та рахунок-фактура від 12.10.2021 року на суму 5000,00 грн.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 9000 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, враховуючи викладене, категорію справи та те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, без необхідності надання додаткових доказів, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 2481,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Також суд зазначає, що позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квтанцією №0.0..1 від 11.11.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, керуючись приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Арцизької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Арцизької міської ради № 801-VІІІ від 17.09.2021 року «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої на території Холмської сільської ради Одеської області (за межами населеного пункту)».

Зобов`язати Арцизьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.08.2021 року, з урахуванням висновків суду, наведених в рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Арцизької міської ради ( місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 46, м. Арциз, Одеська область, 68400) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Арцизька міська рада (, вул. Соборна, буд. 46, м. Арциз, Одеська область, 68400).

Суддя П.П. Марин