Справа № 140/1339/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1339/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу №638-к від 28.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 22.07.2021 працював в управлінні у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на посаді начальника. 25.11.2021 його було ознайомлено з попередженням про заплановане вивільнення начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області та запропоновано посаду головного спеціаліста відділу №4 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області від якої він відмовився.

28.12.2021 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області №638-к позивача звільнено з посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису ГУ Держгеокадастру у Волинській області на підставі п. 4 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Вказує на те, що в даному наказі відповідач не вказав жодного обґрунтування підстави для звільнення, окрім скорочення штату. Крім того, відповідачем не вчинено належних дій щодо працевлаштування позивача, з урахуванням переважного права залишення на роботі, кваліфікаційних вимог до посади, не запропонував наявну посаду відділу №4 управління надання адміністративних послуг, а отже наказ ГУ Держгеокадасту у Волинській області № 638-к від 28.12.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню (а.с.1-8).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) (а.с.20-21).

У відзиві на позов від 18.02.2022 за №9-3-0.62-705/2-22 відповідач позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування цієї позиції вказує на те, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про державну службу, ОСОБА_1 було попереджено про майбутнє звільнення та припинення державної служби у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління. Позивачу було запропоновано працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №4 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області зважаючи на його професійну підготовку, компетентність та здібності та беручи до уваги зміну посадових обов`язків та функцій новостворених структурних підрозділів. Разом з тим, було зазначено, що у разі відмови від переведення на запропоновану посаду його буде звільнено із займаної посади. 20.12.2020 позивачем було написано заяву про відмову від запропонованої посади головного спеціаліста, внаслідок чого він був звільнений у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису.

Вважає, що оскаржуваний наказ прийнято відповідно до вимог закону, а отже підстав для поновлення позивача на посаді відсутні. Крім того, відповідно до штатного розпису який діє на даний час від 11.02.2022, посада начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області відсутня.

З урахуванням наведеного просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.23-27).

18.02.2022 до суду від ГУ Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.28-29).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суд від 23.02.2022 відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження (а.с.64-65).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Відповідно до положень статей 257, 262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи та матеріали на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 2 та пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №176-к від 03.04.2017 призначений з 04.04.2017 на посаду начальника відділу у м. Нововолинському міськрайонного управління в Іваничівському районі та м. Нововолинську, в порядку переведення з відділу Держгеокадастру у м. Нововолинську Волинської області (а.с.30).

21.10.2019 позивачу присвоєний черговий 5 (п`ятий) ранг державного службовця згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №323-к від 21.10.2019 (а.с.31).

Відповідно до наказу №309-к від 22.07.2021 у зв`язку зі змінами структури та штатного розпису ОСОБА_1 призначений на посаду начальника управління у Володимир-Волинському районі зі збереженням раніше присвоєного 5 (п`ятого) рангу державного службовця категорії «Б» в порядку переведення з посади начальника відділу у м. Нововолинську міськрайонного управління в Іваничівському районі та м. Нововолинську ГУ Держгеокадастру у Волинській області (а.с.32).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №277-ок від 29.10.2021 «Про затвердження структур територіальних органів Держгеокадастру» затверджено структури ГУ Держгеокадастру в областях та м. Києві (а.с.34-36) , а наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №484-к від 01.11.2021 «Про ведення в дію нової структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Волинській області», ліквідовано управління та відділи управлінь у всіх районах та утворено з 01.11.2021 Відділи №1, №2, №3, №4 управління надання адміністративних послуг (а.с.37-38).

25.11.2021 позивача під розписку ознайомлено з попередженням про заплановане вивільнення та у зв`язку із скороченням посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області запропоновано працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №4 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області. (а.с.33).

20.12.2021 позивач подав заяву, в якій він вказав, що відмовляється від запропонованої посади головного спеціаліста відділу №4 (а.с.39).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 28.12.2021 №638-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з 28.12.20021 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Волинській області п. 4 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (а.с.49).

Не погоджуючись з вищевказаним наказом позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли на момент прийняття оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон №889-VІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону №889-VІІ передбачено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

За змістом частини першої, другої статті 3 Закону №889-VІІ цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частин другої-третьої статті 5 Закону №889-VІІ відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII, державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Підстави припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення визначені статті 87 Закону №889-VIII, зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 29.10.2021 №277-ок затверджено структуру головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві. Керівникам головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві доручено ввести в дію затверджені структури 01.11.2021 (а.с.34).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинськім області від 01.11.2021 №484-к, введено в дію нову з 01.11.2021 структуру та штатний розпис ГУ Держгеокадастру у Волинській області, та створено управління надання адміністративних послуг (Відділи №1 №2, №3, №4) гранична чисельність працівників становить 224 штатних одиниці (а.с.37-38).

Відповідно до частини 3 статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 11 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

З попередження про заплановане вивільнення ОСОБА_1 вбачається, що позивача ознайомлено з попередженням про заплановане вивільнення у зв`язку із скороченням посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області та запропоновано працевлаштування на посаді головного спеціаліста відділу №4 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Одночасно попереджено позивача, що в разі відмови від переведення на заплановану посаду він буде звільнений із займаної посади (а.с.10, 33).

Згідно з наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.12.2021 №638-к, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 28.12.2021 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на підставі пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». З даним наказом позивач ознайомлений в той же день під розписку (а.с.11).

Водночас, суд звертає увагу на те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII регулюється також нормами Кодексу законів про працю України, а саме статтями 40, 43-1, 49-2 КЗпП України.

Відповідно до частини 6 статті 49-2 КЗпП України, вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: - про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; - у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; - не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Водночас частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини 1 статті 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян.

Суд враховує, що відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України» суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Наказ про звільнення повинен обов`язково містити підставу звільнення з нормативним посилання, тобто роботодавець повинен зазначити як причину, так і підставу звільнення з покликанням на назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту на підставі якого проводиться звільнення працівника.

Суд вважає, що наказ про звільнення позивача з посади, містить посилання на пункт 4 частини 1 статті 83, та пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» з зазначення конкретної причини та підстави звільнення, а саме скороченням посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, а отже у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень діяв у спосіб, визначений законом, а оскаржуваний наказ прийнято на підставі, визначеній статтею 87 Закону №889-VІІІ.

Частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII визначено, що одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Суд зауважує, що відповідно до Наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області №24-к від 28.02.2022 ведено в дію з 01.01.2022 нову структуру ГУ Держгеокадастру у Волинській області, де загальна гранична чисельність працівників становить 137 штатних одиниць (а.с.54-56).

На вимогу суду у відзиві на позовну заяву від 18.02.2022 ГУ Держгеокадастру у Волинській області повідомило суд, що станом на 28.12.2021 (день звільнення позивача з посади) були наявні вакантні посади керівників новостворених Відділів №1, №2, №3, №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, які на момент звільнення ОСОБА_1 не були заповнені. Однак, зважаючи на професійну підготовку, компетентність та здібності позивача, беручи до уваги зміну посадових обов`язків та функцій новостворених структурних підрозділів ОСОБА_1 було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Суд не погоджується з даним твердженням відповідача та вважає, шо встановлена законодавством можливість зміни штатного розпису ГУ Держгеокадастру у Волинській області, з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню державних службовців на посади за новим штатним розписом. Це зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Волинській області не виконало, а трудові гарантії позивача, як працівника були порушені.

З системного аналізу ч. 3 ст. 87 Закону №889-VIII вбачається, що керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби.

Пропозиція усіх рівнозначних наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення державного службовця з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків та переважне право залишення на роботі.

Відтак, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем усіх наявних вакантних рівнозначних посад, чи відсутності можливості запропонувати відповідні посади з врахуванням критеріїв вказаних вище, не може бути свідченням дотримання законності процедури звільнення ОСОБА_1 з причин скорочення посади або ведення в дію структури та штатного розпису.

Суд звертаю увагу на те, що ОСОБА_1 з 04.04.2017 працював на посаді начальника у м. Нововолинську міськрайонного управління в Іваничівському районі та м. Нововолинську, а з 23.07.2021 у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису був призначений на посаду начальника управління у Володимир-Волинському районі із збереженням раніше присвоєного (21.09.2019) 5 рангу державної служби.

Отже, призначаючи позивача на вищевказані посади державної служби, ГУ Держгеокадастру у Волинській області враховувало його професійну підготовку та професійну компетентність, його здібності незалежно від зміни посадових обов`язків та функцій новостворених структурних підрозділів.

Жодних доказів того, що позивачу як виняток, було запропоновано нижчу посаду державної служби (головного спеціаліста відділу №4) відповідно до його професійної підготовки та професійних компетентностей, беручи до уваги зміну посадових обов`язків та функцій новостворених структурних підрозділів, суду не надано.

Відтак, в силу вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо неправомірності дій відповідача при звільненні позивача з посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області на підставі п. 4 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» ( у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суду слід зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета визначена в статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При вирішенні даної справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення про звільнення позивача з державної служби.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з 28.12.2021 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису ГУ Держгеокадастру у Волинській області на підставі п. 4 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки порушує конституційне право позивача на працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та враховуючи встановлення судом протиправності винесення ГУ Держгеокадастру у Волинській області спірного наказу №638-к від 28.12.2021, суд дійшов висновку щодо необхідності поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, оскільки з урахуванням положень частини 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений саме на попередній роботі.

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині 1 статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на попередній посаді, суд виходить з такого.

Згідно частинами першою та п`ятою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

З вище зазначеного можна дійти висновку, що день звільнення працівника вважається його останнім робочим днем.

Отже, оскільки наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області №638-к від 28.12.2021 позивача звільнено з посади з 28.12.2021 року, суд вважає, що цей день є останнім робочим днем, відповідно, поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення з 29.12.2021 року.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду його стягнення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт л пункту 1 Порядку № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку № 100 врегульовано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Так, відповідно до наявної у матеріалах справи довідки про доходи від 09.02.2022 виданої Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, загальна сума доходу за період з 01.10.2021 по 31.11.2021 становить 22488,47 грн. Середньоденна заробітна плата позивача становить 702,76 грн.

Згідно пункту 6 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Отже, розрахунок суми середнього заробітку, що підлягає стягненню за час вимушеного прогулу судом здійснено наступним чином: ОСОБА_1 звільнений з посади 28.12.2021. Останній день роботи є днем звільнення. Період вимушеного прогулу складає 52 робочі дні, за період з 29.12.2021 по 15.03.2022 (дата ухвалення судом рішення). Два попередні місяці, що передують звільненню - жовтень та листопад 2021 року. Кількість робочих днів - 42. Середньоденна заробітна плата - 702,76 грн./день х 52 дні вимушеного прогулу = 36543,52 грн.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Отже, ГУ Держгеокадастру у Волинській області, як податковий агент відповідно до норм Податкового Кодексу України та, як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язане виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Таким чином, беручи до уваги наведене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області №638-к від 28.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області на підставі п. 4 ст. 83 та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з 29.12.2021 підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.12.2021 по день поновлення на посаді в розмірі 36543,52 грн.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким, чином рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління у Володимир-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14758,06 грн. підлягають негайному виконанню.

Керуючись статями 2, 72-77, 243, 245, 246, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну службу», Кодексу Законів про Працю України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №638-к від 28.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, з 29 грудня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.12.2021 по день поновлення на посаді в розмірі 36543 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок три) гривні 52 копійки.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14758 (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 06 копійок, підлягають до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ).

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський