Справа № 120/1313/22-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 березня 2022 р. Справа № 120/1313/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.11.2020 по справі №120/5984/20-а відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак при здійсненні перерахунку йому зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 78% суддівської винагороди виходячи з стажу на роботі судді 34 роки 2 місяці 24 дні. Таке зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вважає протиправним, оскільки на час призначення довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Томашпільського районного суду від 20.09.2016 його стаж роботи на посаді судді становив 37 років 10 місяців 28 днів, в зв`язку з чим вважає, що має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 84 % суддівської винагороди.

Ухвалою від 07.02.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи стаж на посаді судді ОСОБА_1 становить 34 роки 02 місяці 24 дні, а відтак, відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при здійсненні перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем правомірно здійснено його обчислення виходячи з 78 % відповідної суддівської винагороди.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 N 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

Встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.11.2020 по справі №120/5984/20-а визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28 лютого 2020 року №19 про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 19 лютого 2020 року № 4-35/0308, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 19 лютого 2020 року № 4-35/0308, починаючи з 19.02.2020.

Разом із тим, при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 19 лютого 2020 року № 4-35/0308, проте зменшено стаж з 37 років 10 місяців 28 днів до 34 років 02 місяців 24 днів з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, що мало наслідком зменшення розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 78% суддівської винагороди.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 N 1402-VIII.

Згідно з положеннями частини 1 статті 142 закон України "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Відповідно до частини 2 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 за N 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за N 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 за N 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини 3 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з частиною 4, 5 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону N 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону N 1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., N N 41 - 45, ст. 529; 2015 р., N N 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 N 2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону N 1402-VIII визнаний неконституційним.

Відповідно до статті 91 закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону № 1402-VIII.

Враховуючи наведене, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону № 1402-VIII.

Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону N 2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону N 1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону N 1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом N 2453-VI, так як Закон N 2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон N 1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

В свою чергу, частина третя статті 142 Закону N 1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною.

Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує із матеріалів справи, здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020, відповідач обрахував його розмір на рівні 78 % розміру суддівської винагороди відповідного працюючого судді.

При цьому, як слідує із протоколу перерахунку довічного грошового утримання, відповідний розмір грошового утримання розрахований із врахуванням стажу позивача на посаді судді - 34 роки 02 місяці 24 дні.

В той же час, зі змісту Подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 20.09.2016 (а.с. 7) слідує, що при звільненні з посади судді Теплицького районного суду Вінницької області стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання визначено на рівні: 37 років 10 місяців 28 днів.

Із наведеного слідує, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір довічного грошового утримання позивача відповідає 84 % (17 років роботи на посаді судді понад 20 років * 2 %) розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці від 19 лютого 2020 року № 4-35/0308.

Поряд із цим, суд враховує, що спір щодо застосування при обчисленні позивачу розміру її довічного грошового утримання стажу роботи на посаді судді - 34 роки 02 місяці 24 днів, не є предметом розгляду у цій справі.

При цьому, суд зауважує, що з матеріалів справи не вбачається прийняття відповідачем окремого рішення в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, яке б могло бути предметом оскарження в суді. Разом з тим, сам факт зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці до 78 % під час здійснення його перерахунку з 19.02.2020 не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву та підтверджується листом ГУ ПФУ від 14.01.2022 за №434-16102/Н-02/8-0200/22.

В той же час, положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному ж випадку, суд, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення про їх часткове задоволення, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача починаючи з 19.02.2020 виходячи із 78 % суддівської винагороди судді, який працював на відповідній посаді та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи з 84 % суддівської винагороди судді, відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області від 19 лютого 2020 року № 4-35/0308, зарахувавши до його стажу роботи на посаді судді половину строку навчання у Київському ордена Леніна державному університеті ім. Т.Г. Шевченка (диплом серії НОМЕР_1 від 25.06.1977).

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення, то судом не встановлено прийняття відповідачем рішення у формі окремого документа, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні КАС України.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Як слідує із матеріалів справи, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

При цьому, оскільки позов містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо здійснення з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 78 % суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 виходячи з 84 % суддівської винагороди визначеної в довідці Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області від 19 лютого 2020 року № 4-35/0308.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення суду складено 16.03.2022

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна