Справа № 560/10513/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10513/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

11 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації по втраті частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2016 по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії, яка передбачена ч. 2 ст. 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Законом України від 19.10.2000 № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", яка була нарахована та виплачена на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2017 року по справі №686/23941/17 та ухвали Вінницького апеляційного суду від 21.02.2018 року по справі №686/23941/17, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду;

- звернути до негайного виконання рішення щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації по втраті частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії, яка передбачена ч. 2 ст. 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Законом України від 19 жовтня 2000 № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", яка була нарахована та виплачена на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року по справі №686/23941/17 та ухвали Вінницького апеляційного суду від 21 лютого 2018 року по справі №686/23941/17, за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Апелянт зазначив, що перерахунок пенсії позивачу на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2017 у справі №686/23941/17, яке набрало законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 здійснений вчасно, в місячний термін, при цьому виплата на виконання судового рішення проведена в порядку та строки, визначені Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб".

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.12.2017 у справі №686/23941/17, яке набрало законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області №77/121/49-2017 від 07.06.2017 та постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

На виконання зазначеного рішення суду, головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 згідно довідки від 07.06.2017 №77/121/49-2017, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Хмельницькій області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ області, в якій просив, у відповідності до ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ, ст.ст. 1, 2, 3 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та п. 3, п. 4 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001, нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів від нарахованої суми пенсії з 01.01.2016, яка не була вчасно отримана позивачем за минулий час.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом за №1646/С-8 від 17.07.2018 року повідомило ОСОБА_1 , що своєчасно провело перерахунок пенсії з 01.01.2016 року та провело доплату пенсії згідно порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 рік, тому підстави для нарахування компенсації щодо проведення несвоєчасної виплати пенсії, відповідно до Закону №2050-ІІІ, відсутні.

07 лютого 2019 року набрало законної сили рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2018р. по справі №2240/3334/18. яким частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме: зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період 01.01.2018 по 31.01.2018 року у відповідності до Закону України № 2050-ІІІ від 19.10.2000 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р.

На виконання постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Хмельницької області про відкриття виконавчого провадження ГУ ПФУ області листом №12677/08 від 22.05.2018 р. повідомило, що здійснило розрахунок компенсації за період 01.01.2018 по 31.01.2018 року, тобто боржник судове рішення у частині, яку міг виконати, виконав.

06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ області, в якій просив, у відповідності до ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ, ст.ст. 1, 2, 3 Закону №2050-ІІІ та п. 3, п. 4 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001, добровільно нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів від нарахованої суми пенсії з 01.01.2016, яка не була вчасно отримана позивачем з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за минулий час, у розмірі зазначеному у Розрахунку - додатку до заяви.

Вказує, що 18 липня 2021 р. ГУ ПФУ області листом № 2200-0308-8/37178 повідомило ОСОБА_1 , що виплата доплати пенсії за 2016-2017 роки йому проведена згідно чинних нормативно-правових актів своєчасно, без порушень встановлених строків виплати, тому відсутні підстави для розрахунку та виплати компенсації.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки тривале непроведення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з 1 січня 2016 року сталися з вини органу Пенсійного фонду України, тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої суми доплати пенсії.

При цьому, суд зауважив, що згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року №21-2003а16 основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Стосовно позовної вимоги про звернення до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплати пенсії у межах стягнення за один місяць, суд зазначив, що відсутні підстави для допущення до негайного виконання рішення суду в цій частині, оскільки зобов`язання вчинити дії, в тому числі щодо переведення, перерахунку та виплати пенсії, є вимогою немайнового характеру та відповідно, не є тотожною за своїм значенням вимозі про стягнення конкретної суми. Рішення суду у цій справі носить саме зобов`язальний характер, а судом не присуджувалась конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню.

Щодо вимоги про встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення, стосовно якої, суд дійшов висновку, що позивач не навів аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і не надав доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, а тому, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в цій частині.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду, погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно правового висновку, викладеного у рішенні Верховного Суду від 6 серпня 2019 року у зразковій справі №160/3586/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року, у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18, у рішенні Верховного Суду від 17 грудня 2019 року (пункт 44) у зразковій справі №160/8324/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року, системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІ1 свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Частиною 2 статті 55 Закону №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного Фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з статтею 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

За правилами статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

З огляду на положення Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, оскільки нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Так, право на перерахунок та виплату з 1 січня 2016 року пенсії за вислугу років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського згідно із статями 51, 63 Закону №2262-ХІІ, Постановою №988, Верховним Судом у рішенні від 15 лютого 2018 року у зразковій справі №820/6514/17 визнано абсолютним.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, суму нарахованої 06 березня 2018 року доплати пенсії (різниці між розміром підвищеної пенсії та розміром отриманої пенсії) за період з 1 січня 2016 року по 31 березня 2018 року у загальному розмірі 62866,26 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплачено:

у березні 2018 року - разово однією сумою у розмірі 6985,14 грн. за період з 1 січня по 31 березня 2018 року;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - у розстрочку щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, а саме по 1164,19 грн.;

з 1 січня 2020 року до забезпечення повної виплати розрахованої суми (по 30 червня 2021 року) - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, а саме по 2328,38 грн.

При цьому, частину суми доплати пенсії у розмірі 55881,12 грн. за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року виплачено з затримкою на один і більше календарних місяців.

Таким чином, оскільки тривале непроведення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з 1 січня 2016 року сталися з вини органу Пенсійного фонду України, тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої суми доплати пенсії.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року №21-2003а16 основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, за результатом судового розгляду справи, колегія суддів вважає, що відповідач не обґрунтував правомірність дій щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації по втраті частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2016 по день фактичної виплати нарахованої частини пенсії, що підтверджено доказами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній відповідачем частині відповідає. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.