Справа № 140/9182/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/9182/21 пров. № А/857/22192/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року (суддя першої інстанції Костюкевич С.Ф., м. Луцьк)

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу від 12.08.2021 № 486-0 «Про звільнення»; поновлення на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Волинської митниці Держмитслужби від 12.08.2021 № 486-0 «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби з 18 серпня 2021 року. Стягнуто з Волинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31 859 грн. 31 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 11 053 грн. 30 коп. звернено до негайного виконання.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову в позові. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що з огляду на те, що під час внесення позивачем до АСМО «Інспектор» інформації про вантажні транспортні засоби та товари автоматизованою системою управління ризиками (далі-АСАУР) були визначені форми та обсяги митного контролю з урахуванням переліку «обов`язкових» до виконання митних формальностей та повідомлень до них, а саме однією з них була: 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки. Згідно даних функціонального модуля «Журнал пункту пропуску» «Оформлені АСМО «Інспектор» у рубрику «Результат» по виконанню митної формальності за кодом « 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки» позивачем внесено запис «МФ здійснено. Невідповідностей/порушень не виявлено», а у рубрику «Примітки/обґрунтування» внесено запис «Опрацьовано». Інформація по всіх діях, щодо вищевказаних транспортних засобах функціонального модуля «Журнал пункту пропуску» «Оформлені АСМО «Інспектор» внесена позивачем, в тому числі і записи по митній формальності за кодом « 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки». Перевіркою встановлено не тільки факт невиконання позивачем зазначеної формальності без поважних на те причин, а й внесення до АСМО «Інспектор» відмітки про її виконання, що виходить за межі його повноважень. Позивачем не виконано чітку послідовність дій визначених наказами та законами для здійснення митного контролю та митного оформлення, виконання яких визначені як обов`язкові. Таким чином, наказ № 486-о від 12.08.2021 про звільнення позивача із займаної посади є законний та обґрунтований.

Судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 займав посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби.

Наказом Волинської митниці Держмитслужби № 486-0 від 12.08.2021 «Про звільнення» звільнено ОСОБА_1 із займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби, відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу». Вказаний наказ було прийнято на підставі подання Дисциплінарної комісії за результатами розгляду дисциплінарної справи старшого державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста Ягодин Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 від 30.07.2021.

Наказу № 486-0 від 12.08.2021 та застосуванню до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби передувало проведення Дисциплінарною комісією дисциплінарного провадження призначеного відповідно до наказу Волинської митниці Держмитслужби від 17.06.2021 №161 «Про порушення дисциплінарного провадження» зі змінами, внесеними наказом Волинської митниці Держмитслужби від 14.07.2021 №185, метою якого було з`ясування наявності у діях державних службовців, серед яких і позивач, дисциплінарного проступку та визначення міри відповідальності при проведенні митних оформлень транспортних засобів, вказаних в доповідній записці в.о. директора Департаменту профілювання митних ризиків ОСОБА_2 від 31.05.2021 №24-04/335.

З метою встановлення наявності чи відсутності вини позивача у вчиненому дисциплінарною комісією опрацьовано результати перевірки, призначеної наказом Волинської митниці Держмитслужби від 02.06.2021 №148, відібрано пояснення у заступника підрозділу митного оформлення та безпосередньо особи відносно якої ініційовано дисциплінарне провадження.

Згідно інформації, наявної в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»), встановлено, що 28.05.2021 позивачем здійснено митний контроль та митне оформлення вантажного транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , в якому переміщувався товар «побутова техніка, яка була у використанні, а саме холодильники та пральні машини, загальною вагою 1040 кг та вантажного транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому переміщувався товар «побутова техніка, яка була у використанні, а саме холодильники, морозильні камери та пральні машини, загальною вагою 1020 кг.

Під час внесення позивачем до АСМО «Інспектор» інформації про вищевказані вантажні транспортні засоби та товари автоматизованою системою управління ризиками (далі - АСАУР) були визначені форми та обсяги митного контролю з урахуванням переліку «обов`язкових» до виконання митних формальностей та повідомлень до них, а саме: згенеровано наступні митні формальності виду «обов`язкова»: 000 Інформаційне повідомлення: (орієнтування правоохоронного органу від 17.09.2020 за №31/2/1-28621-17); 911-1 Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки; 203-1 Проведення повного митного огляду - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації; 902-1 Застосування ваговимірювальних пристроїв; 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки.

До всіх митних формальностей був визначений коментар: «Існують ризики декларування товарів не своїм найменуванням. Про факт подання до митного оформлення транспортного, засобу необхідно обов`язково інформувати представника Департаменту профілювання митних ризиків - ОСОБА_3 за вказаним телефоном. Митний огляд здійснювати із забезпеченням ідентифікації транспортного засобу та товарів шляхом фото та відеофіксації (із можливістю віддаленого відеоспостереження Департаментом профілювання митних ризиків)».

Згідно даних функціонального модуля «Журнал пункту пропуску» «Оформлені АСМО «Інспектор» у рубрику «Результат» по виконанню митної формальності за кодом « 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки» позивачем внесено запис «МФ здійснено. Невідповідностей/порушень не виявлено», а у рубрику «Примітки/обґрунтування» внесено запис «Опрацьовано».

Згідно пояснень наданих позивачем вказано: «дані транспортні засоби з реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_4/НОМЕР_5 були направлені на рапіскан - рентгенотелевізійну техніку. Дану митну формальність до кінця неможливо було виконати з тих причин, що під час проїзду в черзі в напрямку на рапіскан відбулися сутички з водіями, які стояли в черзі на сканування протягом 4-5 год. І не пропускали далі транспортні засоби для сканування. Тому було прийнято рішення здійснити митне оформлення даних ТЗ в напрямку в`їзд в Україну, щоб не спровокувати ще більший конфлікт між водіями».

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не проходження до кінця автомобілями ренгенотелевізійного огляду (рапіскану) по причині конфлікту між іншими водіями, що стояли в черзі, та вкрай напруженої ситуації, яка дійшла до сутички, за умови проведення повного митного оформлення та належного огляду транспортних засобів, не можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок у вигляді перевищення службових повноважень. Разом з тим, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Водночас, відповідач належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади державної служби, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено. Також не було надано жодної оцінки тому факту, що перед прийняттям оскаржуваного наказу відповідачем не надано оцінки тяжкості наслідків, які настали внаслідок дій позивача. Дії, які вчинені позивачем, що у подальшому стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не містять складу злочину та не привели до заподіяння шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII (далі - Закон №889-VII) (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 8 Закону №889-VII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно частини 1 статті 36 Закон №889-VII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Отже, присяга державного службовця полягає в обов`язку вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки.

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не лише певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Такий висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2011року у справі №2-рп/2011.

Пунктом 4 частини 1 статті 87 Закону №889-VII передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до ст.65 Закону №889-VII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Згідно ст. 66 Закону №889-VII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Отже, законодавець навів вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до державних службовців, а також підстави припинення державної служби та порядок застосування таких стягнень.

За такого правового врегулювання порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою, а тому неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення має бути належним чином мотивовано.

Встановлено, що 28.05.2021 ОСОБА_1 здійснено митний контроль та митне оформлення вантажного транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , в якому переміщувався товар «побутова техніка, яка була у використанні, а саме холодильники та пральні машини, загальною вагою 1040 кг та вантажного транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому переміщувався товар «побутова техніка, яка була у використанні, а саме холодильники, морозильні камери та пральні машини, загальною вагою 1020 кг.

При проведенні митного контролю автоматизованою системою були визначені ризики:

ооо Інформаційне повідомлення: (Орієнтування правоохоронного органу від 17.09.2020 за № 31/2/1-28621-17).

ОСОБА_1 орієнтування було опрацьовано, і встановлено, що не стосується даних громадян, а стосувалось учасника ЗЕД.

Щодо 911-1 Забезпечення ідентифікації товарів та ТЗ шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

Позивачем було здійснено фотографування, та приєднано до журналу пункту пропуску. Фотографування було вчинено належним чином, усіх транспортних засобів.

Щодо 203-1 Проведення повного митного огляду.

Також ОСОБА_1 було здійснено повний митний огляд, було залучено головного державного інспектора відділу Шваба І.

Результати огляду були відображені у відповідних актах огляду №UA205020/2021/104522, №UA205020/202l/l04507.

Щодо 902-1 Застосування ваговимірювальних пристроїв.

Дані транспортні засоби з реєстраційними номерами НОМЕР_6/НОМЕР_7 та НОМЕР_4/НОМЕР_5 були зважені при в`їзді у зону митного контролю відповідно до технологічної схеми Митного поста «Ягодин». Невідповідностей, порушень виявлено не було, що не заперечено відповідачем.

Щодо 903-1 Застосування оглядової рентгенотелевізійної техніки.

Дані транспортні засоби з реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та НОМЕР_4/НОМЕР_5 були направлені на рапіскан - рентгено телевізійну техніку.

При цьому, згідно пояснень ОСОБА_1 дану митну формальність до кінця не можливо було виконати з тих причин, що під час проїзду в черзі в напрямку на рапіскан відбулися сутички з водіями, які стояли в черзі на сканування протягом 4-5 год. і не пропускали далі транспортні засоби для сканування. Таким чином, було прийнято рішення здійснити митне оформлення даних ТЗ в напрямку в`їзду в Україну, аби не спровокувати ще більший конфлікт між водіями. По кожному з транспортних засобів було проведено повний огляд з обстеженням, про що свідчать складені акти огляду:

Дані ТЗ та вантаж, що переміщувався було оформлено з забезпеченям повного і своєчасного внесення інформації до автоматизованої системи митного оформлення АСМО «Інспектор» та ЄАІС.

Відповідач у наказі «Про звільнення» №486-0 від 12.08.2021 зазначив про встановлення порушення ОСОБА_1 вимог пункту 5 розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, що свідчить про наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 7 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину, або адміністративного правопорушення.

Згідно п.5. розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684, рішення про скасування митної формальності з Переліку митних формальностей приймає керівник (заступник керівника) ПМО, або особа, яка виконує його обов`язки, крім випадків, коли нормативно-правовими актами з питань митної справи визначено інші вимоги.

Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України; міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету. Міністрів України та центрального органу виконавчої влади,, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку |§Ш вступом, проходженням та припиненням державної служби,: регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно частини першої статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою, інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни, державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону №889-VІII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є, зокрема, перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 66 Закону №889- VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з посади державної служби.

Частиною п`ятою статті 66 Закону №889-VIII передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до наказу від 12.08.2021 №486-0 ОСОБА_1 звільнено з посади державної служби в порядку застосування дисциплінарного стягнення за вчинення такого виду дисциплінарного проступку, як перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, тому з`ясуванню підлягає обставина, у чому саме полягає вчинений позивачем перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення, та встановити, чи наявний у діях позивача склад такого дисциплінарного проступку.

У пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» роз`яснено, що перевищенням влади або службових повноважень визнається умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо ними заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. При вирішенні питання про те, чи є вихід за межі наданих прав або повноважень явним, суди мають враховувати, наскільки він був очевидним для службової особи і чи усвідомлювала вона протиправність своєї поведінки. Мотиви та мета вчинення таких дій можуть бути різними і на кваліфікацію злочину, як правило, не впливають. Ставлення службової особи до наслідків вчинюваних нею дій можливе як умисне, так і необережне. Під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Діяння, що становлять їх об`єктивну сторону, завжди вчиняються всупереч інтересам служби, тобто є незаконними і такими, що суперечать цілям і завданням, заради яких функціонує апарат управління відповідних органів, підприємств, установ та організацій і для виконання яких службові особи цих апаратів наділяються певними повноваженнями.

Суспільна сутність зловживання владою або службовим становищем полягає в тому, що посадова особа діє всупереч інтересам служби, тобто вчиняє дії, які суперечать державним інтересам чи інтересам фізичних або юридичних осіб. Крім того такі дії суперечать завданням і призначенню підприємства, організації чи установи, де працюють посадові особи.

Отже, не будь-яке діяння, вчинене службовою особою, і визнається службовим зловживанням. Службове зловживання вбачає наявність взаємозв`язку між службовим становищем винного та його незаконними діями чи бездіяльністю. Тільки діяння, яке обумовлене службовим становищем службової особи та яке пов`язане, зі здійсненням нею своїх службових (владних) повноважень, визнається службовим зловживанням.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, не проходження до кінця автомобілями ренгенотелевізійного огляду (рапіскану) по причині конфлікту між іншими водіями, що стояли в черзі, та вкрай напруженої ситуації, яка дійшла до сутички, за умови проведення повного митного оформлення та належного огляду транспортних засобів, не можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок у вигляді перевищення службових повноважень.

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків і, з урахуванням установлених обставин, суб`єктом призначення має бути з`ясовано необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтовано необхідність застосування конкретного його виду.

Ткий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади державної служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Разом з тим, відповідач належним чином не обґрунтував необхідність застосування до ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади державної служби, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено. Також не було надано жодної оцінки тому факту, що перед прийняттям оскаржуваного наказу відповідачем не надано оцінки тяжкості наслідків (збитків), які настали внаслідок дій позивача.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, дії, які вчинені позивачем, що у подальшому стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не містять складу злочину та не привели до заподіяння шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, оскільки будь-яких доказів щодо цього відповідачем не наведено.

Отже, при застосуванні до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення, фактично не було враховано ні характер його дисциплінарного проступку, ні обставини, за яких він був вчинений, ні його особу, ні ступінь його вини, ні його попередню поведінку та ставлення до служби, а також жодним чином не мотивовано неможливості застосування до позивача іншого, передбаченого Законом «№889-VIII виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення з посади, з урахуванням того, що позивач не має діючих дисциплінарних стягнень та позитивно характеризується по службі, мав заохочення та позитивну оцінку результатів службової діяльності.

У силу ч. 5 ст. 66 Закону «№889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі`Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Під час обрання виду дисциплінарного стягнення за дисциплінарний проступок дисциплінарній комісії/суб`єкту призначення слід обов`язково враховувати: 1) характер дисциплінарного проступку; 2) тяжкість дисциплінарного проступку; 3) ступінь вини державного службовця (передусім її форму); 4) факт настання/ненастання тяжких наслідків; 5) факт добровільного відшкодування/не відшкодування заподіяної шкоди (за її наявності); 6) обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність (стаття 67 Закону); 7) інші (стосовно зазначених вище) обставини, за яких був учинений дисциплінарний проступок; 8) результати оцінювання службової діяльності державного службовця (стаття 44 Закону); 9) наявність заохочень чи стягнень (статті 53, 66 Закону); 10) попередню поведінку державного службовця (крім наявності заохочень чи стягнень); 11) ставлення державного службовця до виконання посадових обов`язків (як до, так і після вчинення правопорушення); 12) ставлення державного службовця до служби.

Разом з тим, зазначені положення норм права при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем враховані не були.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення про звільнення позивача не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме прийняте без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, тобто є необґрунтованим, а також прийнятий без дотримання принципів добросовісності та пропорційності.

Отже, оскаржуваний наказ Волинської митниці Держмитслужби від 12.08.2021 № 486-0 «Про звільнення» ОСОБА_1 є протиправним та правильно скасований судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір.

Відтак, порушене відповідачем право позивача підлягає відновленню шляхом його поновлення на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби з 18 серпня 2021 року, тобто з наступного дня після дня його звільнення.

Також суд першої інстанції правильно задовольнив позов в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 31 859,31 грн. (650,19 грн. х 49 робочих днів), щодо обрахування якої апелянт зауважень не висловив.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар