Справа № 160/19954/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняБороди І.В.
представника позивача представника відповідача Каменюк Л.М. Шукайло О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення заборгованості, -
23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної екологічної інспекції України, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що Наказом ДЕІ України №371-о від 19.10.2020 року позивача було звільнено з посади у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про державну службу».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у справі №160/6660/20 визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №371-0 від 19.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 року «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України; у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

16 вересня 2021 року відповідачем виданий Наказ про призначення ОСОБА_1 начальником Державної екологічної інспекції у Закарпатській області на виконання рішення ДОАС від 19.02.2021 року у справі №160/6660/20, фактично до виконання посадових обов`язків з 21.09.2021 року.

На думку позивача, він має право на виплату заробітної плати за час з 05.09.2020 року по 19.10.2020 року, а також середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 року по 18.02.2021 рік включно та затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19 лютого 2021 року по 15 вересня 2021 року з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження та визначено судом розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10 грудня 2021 року на адресу суду від представника Державної екологічної інспекції України надійшов відзив на позовну заяву вх.№112987/21, в якому представник відповідача заперечує проти позову у повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Кабінетом Міністрів України відповідно до повноважень, передбачених пунктом 9-1 статті 116 Конституції України прийнято постанову від 29.01.2020 №39 «Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції», відповідно до якої Урядом прийнято рішення щодо припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції шляхом ліквідації.

Враховуючи рішення про припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції та той факт, що позивач обіймає посаду державного службовця, до позивача застосовано норми Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Враховуючи вищевикладене, Державною екологічною інспекцією України прийнято наказ від 28.04.2020 № 114-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Наказом Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 за №372-о визнано таким, що втратив чинність наказ Державної екологічної інспекції від 28.04.2020 за №114-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

У зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, Державною екологічною інспекцією України видано наказ від 19.10.2020 №371-0 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Тобто, ОСОБА_1 фактично було звільнено з 19.10.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного від 19.02.2021 у справі №160/6660/20 скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 №371-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Наказом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 20.09.2021 №141-о «Про оголошення наказу Державної екологічної інспекції України від 13.09.2021 №126-тр/р «Про призначення ОСОБА_1 ».

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога ОСОБА_1 про виплату заробітної плати з 05.09.2020 по 19.10.2020 є безпідставною та не обґрунтованою, оскільки його фактично було звільнено з 19.10.2020.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. (Пункт 32 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998).

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №823/185/16 під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Аналіз наведеного дає підстави зробити висновок, що середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

У той же час затримка роботодавцем рішення про поновлення на роботі - прирівнюється до вимушеного прогулу.

З огляду на зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

При цьому судом у справі №160/6660/20 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.

Питання щодо виплати заробітної плати не відноситься до компетенції Державної екологічної інспекції України, оскільки відповідно до пункту 5 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року №275, передбачено, що Держекоінспекція з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат Держекоінспекції та на керівні посади в її територіальні органи.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 по 18.02.2021 та затримку в виконанні судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 по 15.09.2021 є безпідставною та не обґрунтованою, оскільки трудових правовідносин позивача з Державною екологічною інспекцією України не було.

30 грудня 2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив вх.№120524/21, в якій останній вважає, що відповідач свідомо і умисно намагається ввести суд в оману щодо цілої низки фактів цієї справи та приховати від суду преюдиційні обставини і факти, встановлені рішеннями судів, що набрали чинності.

Щодо доводів відповідача про відсутність доказів перебування позивача на робочому місці з 07.09.2020 р.

Позивача звільнено з підстав нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Доказів таких суду не надано.

Відсутність позивача на роботі з інших підстав з 07.09.2020 року відповідачами не оформлено у відповідності до норм чинного законодавства.

У подальшому ДЕІ був виданий повторний наказ про звільнення ОСОБА_1 №371-0 від 19.10.2020 року, який скасований судовим рішенням, і наступним наказом ДЕІ №372-0 від 19.10.2020 року - визнаний нечинним наказ про звільнення №114-о від 28.04.2020 року.

Отже, не оформлення відсутності на робочому місці ОСОБА_1 з 07.09.2020 року по 19.10.2020 року, передача на баланс іншим територіальним органам приміщень (і службового кабінету ОСОБА_1 ), чинність наказу про звільнення №114-0 від 28.04.2020 року у період до 19.10.2020 року, відсутність ліквідатора у робочий час на робочому місці у поєднанні з показами свідків, допитаних судом у засіданні 27.01.2021 року по справі №160/6660/20 та видання наказів про звільнення 19.10.2020 року - доводить факт перебування позивача у трудових відносинах.

За нормами ст.94 КЗпП України та ст. ст.21-22 Закону України "Про оплату праці", обов`язком працедавця є виплата працівнику, що перебуває у трудових відносинах, заробітної плати за період з 05.09.2020 року по дату припинення трудових відносин за рішенням власника - 19.10.2020 року, що є предметом позову.

Щодо належного відповідача, позивач зазначив наступне.

На момент вирішення справи належним відповідачем у справі - ДЕІ у Черкаській області - був зареєстрований у ЄДРПОУ (припинено 06.11.2020 року), у той час як припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції у ЄДРПОУ зареєстровано 13.05.2021 року.

За постановою КМУ №39 від 29.01.2020 року "Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції"" прийнято рішення щодо припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції шляхом ліквідації.

За пунктом 3 Постанови КМУ №1074 від 20.10.2011 року: «Пропозиція щодо утворення, реорганізації або ліквідації органу виконавчої влади вноситься Прем`єр-міністрові України членом Кабінету Міністрів України з урахуванням пріоритетів діяльності Кабінету Міністрів України, необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання їх повноважень та містить:

у разі утворення органу виконавчої влади - обґрунтування щодо основних завдань та функцій такого органу, відповідні фінансово-економічні розрахунки з визначенням джерел покриття витрат, пов`язаних з його функціонуванням;

у разі реорганізації органу виконавчої влади - обґрунтування щодо неможливості або недоцільності виконання відповідних завдань та функцій таким органом, визначення шляху реорганізації (злиття, приєднання, поділ, перетворення), а також відповідні фінансово-економічні розрахунки;

у разі ліквідації органу виконавчої влади - обґрунтування щодо доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такого органу або передачі їх іншим органам виконавчої влади.»

У пункті 2 Постанови КМУ №39 від 29 січня 2020 року «Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції» немає обґрунтування відмови держави від виконання функцій ліквідованої ДАМЕІ, і зазначено: установити, що Державна Азовська морська екологічна інспекція та Державна екологічна інспекція Кримсько-Чорноморського округу продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним територіальним органам Державної екологічної інспекції.

Наступні дії з передачі майна ДАМЕІ, переведення обраних і прихильних до керівництва ДЕІ працівників ДАМЕІ до інших територіальних інспекцій, визнання правонаступництва судами, розпорядження майном ліквідованого територіального органу Державною екологічною інспекцією - свідчить про проведення не ліквідації, а реорганізацію шляхом поділу та приєднання.

Відтак належним відповідачем у справі є Державна екологічна інспекція України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року ухвалено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03 лютого 2022 року о 10 годині 00 хвилин.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року клопотання представника Державної екологічної інспекції України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено та ухвалено:

Провести судове засідання по адміністративній справі 160/19954/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення заборгованості о 10 годині 00 хвилин 03 лютого 2022 року в режимі відеоконференції в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Академіка Янгеля, буд. 4, місто Дніпро, 49089, у залі судового засідання №4.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року клопотання представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено та ухвалено:

Провести судове засідання по адміністративній справі №160/19954/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення заборгованості о 10 годині 00 хвилин 03 лютого 2022 року в режимі відеоконференції в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: вул.Академіка Янгеля, буд. 4, місто Дніпро, 49089, у залі судового засідання №4.

16 лютого 2022 року на електронну адресу суду від представника Державної екологічної інспекції України надійшли заперечення на відповідь на відзив вх.№1877/22-ел, в яких представник відповідача заперечує проти позову у повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови від 10.10.2019 року по справі №369/10046/18 Верховний Суд зазначив: Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у справі №160/6660/20, зокрема, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року.

Датою виникнення у позивача права на звернення до суду є 22 березня 2021 року, відтак, на думку представника відповідача, позивачем пропущено строк звернення із даним позовом.

Останнє судове засідання в справі в режимі відеоконференції відбулось 17 лютого 2022 року.

У судове засідання в режимі відеоконференції прибула представник позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судове засідання в режимі відеоконференції прибула представник відповідача, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

Наказом Державної екологічної інспекції України №118-о від 27.12.2011 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.

28 квітня 2020 року Державною екологічною інспекцією України було прийнято наказ №114-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

У зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, Державною екологічною інспекцією України видано наказ від 19.10.2020 №371-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »,19 жовтня 2020 року Державною екологічною інспекцією України було винесено наказ №371-о «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно наказ від 28.04.2020 року №114-о - визнано нечинним

Підставою прийняття наказу від 19.10.2020 року №371-о визначено лист Державної Азовської морської екологічної інспекції від 06.10.2020 року з наданими листками непрацездатності серії АДЮ №№006765, 664300, 715986, 716041, 583392, 545970, 544355, 731724, 544374, 737785, 736241, 544384, серії АДЦ №404065.

19 жовтня 2020 року ДАМЕІ прийнято наказ №199/К «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ».

Наказом Державної екологічної інспекції України було винесено наказ від 20.10.2020 року №374-о «Про внесення змін до наказу Держекоінспекції від 19.10.2020 року №371-о», яким внесено зміни до підстави наказу Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 року №371-о «Про звільнення ОСОБА_1 », замінивши літери та цифри «АДЮ №404065» літерами та цифрами «АДЦ №404065».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особа на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області та Державна екологічна інспекція України у Херсонській області про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності - задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 року «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №160/6660/20 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у справі №160/6660/20 - залишено без змін.

16 вересня 2021 року відповідачем виданий Наказ про призначення ОСОБА_1 начальником Державної екологічної інспекції у Закарпатській області на виконання рішення ДОАС від 19.02.2021 року у справі №160/6660/20, фактично до виконання посадових обов`язків з 21.09.2021 року.

На думку позивача, він має право на виплату заробітної плати за час з 05.09.2020 року по 19.10.2020 року, а також середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 року по 18.02.2021 рік включно та затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19 лютого 2021 року по 15 вересня 2021 року з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України відповідно до повноважень, передбачених пунктом 9-1 статті 116 Конституції України прийнято постанову від 29 січня 2020 року №39 «Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції», відповідно до якої Урядом прийнято рішення щодо припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції шляхом ліквідації.

Відповідно до пункту 4 зазначеної постанови Державній екологічній інспекції доручено здійснити в установленому порядку заходи, пов`язані з ліквідацією Державної Азовської морської екологічної інспекції та Державної екологічної інспекції Кримсько-Чорноморського округу.

У період прийняття рішення про припинення юридичної особи публічного права позивач проходив державну службу у штаті Державної Азовської морської екологічної інспекції на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря.

Враховуючи рішення про припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції та той факт, що позивач обіймає посаду державного службовця, до позивача застосовано норми Закону України «Про державну службу».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу».

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність з практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Пунктом 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Позивач вважає Наказ ДЕІ України №114-о від 28.04.2020 року незаконним та вказує на те, що відповідачем порушено порядок звільнення, не було враховано вимоги Закону України «Про запобігання корупції», не виконано вимоги щодо працевлаштування працівника, оскільки на момент звільнення з державної служби йому не пропонувалась жодна вакантна посада.

Приймаючи рішення стосовно правомірності прийняття наказу від 28.04.2020 року №114-о, судом встановлено, що станом на день розгляду справи судом наказ від 28.04.2020 року №114-о визнано нечинним наказом Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 року №372-о.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особа на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області та Державна екологічна інспекція України у Херсонській області про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності - задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 року «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 05.09.2020 року по 19.10.2020 року включно, суд виходить із наступного.

Фактичні дані про перебування ОСОБА_1 на лікуванні отримані судом з копій листків непрацездатності, останній з яких закритий 04.09.2020 року "до праці з 05.09.2020 року", що відображено у судовому рішенні по справі №160/6660/20.

Фактичні дані про вихід ОСОБА_1 на роботу після закриття листка непрацездатності 07.09.2020 року отримані судом на підставі допиту свідків у засіданні 27 січня 2021 року, що відображено у судовому рішенні по справі №160/6660/20.

Судом встановлено, що станом на перший день виходу на роботу 07.09.2020 року був чинним Наказ ДЕІ №114-о від 28.04.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", крім того, з наказами ДЕІ №222 та №223 від 25.06.2020 року приміщення ДАМЕІ (з усіма кабінетами) передано до ДЕІ Донецької та Херсонської областей, і ліквідатор - Володимир Левченко -вирішив, що необхідності у його перебуванні на робочому місці у цих приміщеннях не має, і до цих приміщень не з`являвся, що унеможливило контроль ліквідатора за виходом на роботу ОСОБА_1 після закриття листка непрацездатності.

Станом на 07.09.2020 року позивач, з`явившись за адресою територіального державного органу до свого робочого кабінету, із незалежних від нього причин не отримав доступ до вже ліквідованого робочого місця і не розшукав ліквідатора, відсутнього на робочому місці, і - при чинному наказі про своє звільнення - не мав повноважень вчиняти будь-які управлінські чи організаційні дії для виправлення чи з`ясування будь-яких обставин.

Аналізуючи ці факти, суд апеляційної інстанції у постанові від 28.07.2021 року зазначив: Доводи відповідачів про телефонування позивачем після 04.09.2020 року за номером - , та повідомлення про знаходження на лікарняному спростовано роздруківкою телефонного оператора, що надана суду.

Позивача звільнено з підстав нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Доказів таких суду не надано. Відсутність позивача на роботі з інших підстав з 07.09.2020 року відповідачами не оформлено, у відповідності до норм чинного законодавства, не було.

У подальшому ДЕІ був виданий повторний наказ про звільнення ОСОБА_1 №371-0 від 19.10.2020 року, який скасований судовим рішенням, і наступним наказом ДЕІ №372-0 від 19.10.2020 року - визнаний нечинним наказ про звільнення № 114-о від 28.04.2020 року.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині шляхом зобов`язання Державної екологічної інспекції України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 05.09.2020 року по 19.10.2020 року включно.

Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 року по 18.02.2021 року включно та середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 року по 15.09.2021 року, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

За змістом пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку №100 передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно пункту 10 Порядку №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 у справі №572/2429/15-ц наголошував, що тлумачення частини другої статті 235 КЗпП, пункту 10 Порядку № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. При цьому, якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу заробітна плата працівника підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.02.2019 року у справі №826/6583/14 суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Судом встановлено, що Наказом ДЕІ України №371-о від 19.10.2020 року позивача було звільнено з посади у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про державну службу».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особа на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області та Державна екологічна інспекція України у Херсонській області про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності - задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 року «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року.

Вказаними обставинами справи підтверджується перебування ОСОБА_1 у вимушеному прогулі у період з 19.10.2020 року (дата наказу) по 19.02.2021 року (дата винесення рішення по справі №160/6660/20).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині, шляхом зобов`язання Державної екологічної інспекції України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 року по 18.02.2021 року включно, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №501/2316/15-ц вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обчислюється, починаючи з дня звільнення особи і закінчується днем її поновлення на роботі.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. (Пункт 32 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998).

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №823/185/16 під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Аналіз наведеного дає підстави зробити висновок, що середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

У той же час затримка роботодавцем рішення про поновлення на роботі - прирівнюється до вимушеного прогулу.

З огляду на зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Судом встановлено, що позивача призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області з 13 вересня 2021 року, що підтверджується наказом Державної екологічної інспекції України №126-тр/р "Про призначення ОСОБА_1 ".

Таким чином, рішення по справі №160/6660/20 затримано у виконанні відповідачем з 19.02.2021 року (дата винесення рішення) по 12 вересня 2021 року (13 вересня 2021 року дата виходу на роботу позивача), тобто твердження позивача про затримку виконання судового рішення по вказаній справі до 15 вересня 2021 року є помилковим.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, шляхом зобов`язання Державної екологічної інспекції України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 року по 12.09.2021 року, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Щодо належного відповідача у справі.

Припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції у ЄДРПОУ зареєстровано 13.05.2021 року.

За постановою КМУ №39 від 29.01.2020 року "Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції"" прийнято рішення щодо припинення Державної Азовської морської екологічної інспекції шляхом ліквідації.

За пунктом 3 Постанови КМУ №1074 від 20.10.2011 року: Пропозиція щодо утворення, реорганізації або ліквідації органу виконавчої влади вноситься Прем`єр-міністрові України членом Кабінету Міністрів України з урахуванням пріоритетів діяльності Кабінету Міністрів України, необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання їх повноважень та містить:

у разі утворення органу виконавчої влади - обґрунтування щодо основних завдань та функцій такого органу, відповідні фінансово-економічні розрахунки з визначенням джерел покриття витрат, пов`язаних з його функціонуванням;

у разі реорганізації органу виконавчої влади - обґрунтування щодо неможливості або недоцільності виконання відповідних завдань та функцій таким органом, визначення шляху реорганізації (злиття, приєднання, поділ, перетворення), а також відповідні фінансово-економічні розрахунки;

у разі ліквідації органу виконавчої влади - обґрунтування щодо доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такого органу або передачі їх іншим органам виконавчої влади.

У пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України №39 від 29 січня 2020 року «Про ліквідацію територіального та міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції» немає обґрунтування відмови держави від виконання функцій ліквідованої ДАМЕІ, і зазначено: установити, що Державна Азовська морська екологічна інспекція та Державна екологічна інспекція Кримсько-Чорноморського округу продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень відповідним територіальним органам Державної екологічної інспекції.

Наступні дії з передачі майна ДАМЕІ, переведення частини працівників ДАМЕІ до інших територіальних інспекцій, визнання правонаступництва судами, розпорядження майном ліквідованого територіального органу Державною екологічною інспекцією - свідчить про проведення не ліквідації, а реорганізацію шляхом поділу та приєднання.

Відтак, твердження представника відповідача про те, що Державна екологічна інспекція України не є належним відповідачем по справі є помилковим.

Щодо застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області з 13 вересня 2021 року, що підтверджується наказом Державної екологічної інспекції України №126-тр/р "Про призначення ОСОБА_1 ".

Таким чином, відповідач виконав судове рішення добровільно лише 13.09.2021 року.

Отже, період з 19.02.2021 року по 12.09.2021 року є часом затримки виконання відповідачем судового рішення, а тому вказаний період не може рахуватись як пропущений строк звернення до суду.

З урахуванням досліджених обставин справи, суд відхиляє доводи представника відповідача в частині застосування тримісячного строку позовної давності для звернення позивача до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України задовольнити частково.

Зобов`язати Державну екологічну інспекцію України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 05.09.2020 року по 19.10.2020 року включно.

Зобов`язати Державну екологічну інспекцію України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 року по 18.02.2021 року включно та середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 року по 12.09.2021 року, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 09 березня 2022 року.

Суддя В.М. Олійник