Справа № 420/4545/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4545/22
УХВАЛА
14 березня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку з 30.12.2020 року по 08.11.2021 року з виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку з 30.12.2020 року по 08.11.2021 року з виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік у розмірі 137153,90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ст. 233 КзПП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В позовній заяві позивач вказує, що 08.11.2021 року банківська установа виконала платіжне доручення про перерахування коштів в сумі 4435,69 грн., проте оскільки Військовою частиною не вказано призначення платежу, вона не могла зрозуміти що саме та від кого він надійшов. Вона звернулась із запитом до Військової частини НОМЕР_2 щодо виконання рішення суду, на що 04.01.2022 було повідомлено, що рішення суду виконане 08.11.2021 року. Таким чином, про виконання рішення суду по справі № 420/12002/21 08.11.2021 року вона дізналась лише 08.01.2022 року.

В постанові від 11.02.2021 року по справі № 240/532/20 Верховний Суд зазначив, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності. За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність. Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору. Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців. Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір. Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року по справі № 420/12002/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період служби з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

Згідно наданої позивачем до позовної заяви виписки по картковому рахунку вбачається, що 08.11.2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 надішли кошти в сумі 4435,69 грн., в графі деталі транзакції вказано грошове забезпечення за 11.21 р. ОСОБА_1 .

При цьому, картковий рахунок відкритий на ОСОБА_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Тобто, при надходженні 08.11.2021 року грошових коштів на картковий рахунок від Військової частини НОМЕР_1 позивач, ОСОБА_1 , повинна була дізнатися про факт проведення з нею остаточного розрахунку.

Таким чином, саме з 08.11.2021 року розпочався перебіг місячного строку для звернення до суду з позовною заявою про стягнення сум грошових коштів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому позивач повинен був звернутися з відповідним позовом до 08.12.2021 року включно.

Разом з тим, позивач звернувся з даним позовом лише 22.02.2022 року, а отже поза межами місячного строку встановленого КАС України.

При цьому, посилання позивача на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду на отримання нею 04.01.2022 року листа щодо того, що рішення суду було виконане 08.11.2021 року суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що починаючи з 08.11.2021 року, дати перерахування та надходження на її, позивача, картковий рахунок коштів у сумі 4435,69 грн., існували непереборні обставини, які перешкоджали звернутися за отриманням інформації щодо виконання рішення, позивачем не надано.

Доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з 04.01.2022 року (дня отримання відповіді на запит) до 22.02.2022 року позивачем суду також не надано.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що копія рішення по справі № 420/12002/21 отримана її представником лише 17.02.2022 року, оскільки вказані обставини не змінюють обставини, зокрема дати, з якої позивач, ОСОБА_1 , повинна була довідатися про порушення своїх прав - дата остаточної виплати належних на підставі судового рішення сум грошового забезпечення (08.11.2021 року).

За таких підстав, з урахуванням викладених обставин, суд вважає що відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Недоліки повинні бути усунені шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 160, 161 КАС України, а саме шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду вказавши підстави для поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий відповідно до вимог ч. 1 п. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Левчук