Справа № 460/10308/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2022 року м. РівнеСправа №460/10308/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу:

- у зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи у Колгоспі ім. Кузнєцова з 15.03.1983 по 27.08.1984 та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Західноукраїнська холдингова компанія» з 16.06.2006 по 30.12.2009;

- у призначені пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.12.2020;

2) зобов`язати відповідача:

- зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи у Колгоспі ім. Кузнєцова з 15.03.1983 по 27.08.1984 та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Західноукраїнська холдингова компанія» з 16.06.2006 по 30.12.2009;

- призначити позивачу пенсію за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.12.2020, зарахувавши до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 15.03.1983 по 27.08.1984 та з 16.06.2006 по 30.12.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2020 позивачу виповнилося 60 років, у зв`язку з чим 04.01.2021 він звернувся до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії за віком. При розгляді заяви позивача щодо призначення пенсії відповідач не зарахував до загального страхового стажу періоди роботи у колгоспі ім. Кузнєцова з 15.03.1983 по 27.08.1984 та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Західноукраїнська холдингова компанія» (далі - ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія») з 16.06.2006 по 30.12.2009. Підставою для незарахування означених періодів є те, що в архівній довідці від 23.10.2020 №885/0401 в первинних документах колгоспу ім. Кузнєцова не зазначено по батькові позивача та відсутність у реєстрі застрахованих осіб відомостей про сплату страхових внесків за позивача як застраховану особу страхувальником ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» за 2006-2009 роки, а тому немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 27 років. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії за віком, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 27.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. 04.01.2021 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Згідно з документами, доданими до такої заяви та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, його страховий стаж становить 23 роки 9 місяців 28 днів. Однак, до страхового стажу не зарахований період роботи в Колгоспі ім. Кузнєцова с. Вовковиї з 1983 по 1984 роки, оскільки в архівній довідці від 23.10.2020 №885/0401, виданій Архівним відділом Демидівської районної державної адміністрації, в первинних документах не зазначено по батькові позивача. Крім того, у реєстрі застрахованих осіб, зокрема, за 2006-2008 роки наявні відомості про сплату страхових внесків за нього як застраховану особу, страхувальником ТОВ «Укрметалресурс» за вересень - листопад 2006 року, травень-червень 2006 року, червень 2008 року. Відомості про сплату страхових внесків за позивача як застраховану особу страхувальником ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» за 2006-2009 роки у реєстрі застрахованих осіб відсутні. Відтак, підстави для зарахування до страхового стажу означеного періоду роботи в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» згідно із записами трудової книжки відсутні. Водночас, до страхового стажу позивача для визначення права на призначення пенсії за віком зараховано, зокрема, травень-червень та вересень-листопад 2006 року, а також червень 2008 року, при цьому сума сплачених страхових внесків за вересень - листопад 2006 року є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, а тому такий період зарахований до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам. Таким чином, немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 27 років. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в січні 2021 року звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 20.01.2021 за №1700-0702-8/2380 орган Пенсійного фонду повідомив ОСОБА_1 , що згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії від 04.01.2021 №1 та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, його страховий стаж становить 23 роки 9 місяців 28 днів. Однак, до страхового стажу не зарахований період роботи в Колгоспі ім. Кузнєцова с. Вовковиї з 1983 по 1984 роки, оскільки в архівній довідці від 23.10.2020 №885/0401, виданій Архівним відділом Демидівської районної державної адміністрації, в первинних документах не зазначено по батькові позивача. Таким чином, немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 27 років.

В травні 2021 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо зарахування до його страхового стажу періоду роботи в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» з 16.06.2006 по 30.12.2009.

Листом від 17.05.2021 за №3653-3238/П-02/8-1700/21 орган Пенсійного фонду повідомив ОСОБА_1 , що у реєстрі застрахованих осіб, зокрема, за 2006-2008 роки наявні відомості про сплату страхових внесків за нього як застраховану особу, страхувальником ТОВ «Укрметалресурс» за вересень - листопад 2006 року, травень-червень 2006 року, червень 2008 року. Відомості про сплату страхових внесків за позивача як застраховану особу страхувальником ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» за 2006-2009 роки у реєстрі застрахованих осіб відсутні. Відтак, підстави для зарахування до страхового стажу означеного періоду роботи в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» згідно із записами трудової книжки відсутні.

Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують участь в сільськогосподарському виробництві, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 у справі №822/1241/15.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 , суд встановив, що:

- 15.03.1983 ОСОБА_1 прийнято на роботу в Колгосп ім. Кузнєцова на посаду тракториста. Підстава: наказ №4 від 15.03.1983 (запис №8);

- 27.08.1984 ОСОБА_1 звільнено з роботи в Колгосп ім. Кузнєцова. Підстава: наказ №10 від 27.08.1984 (запис №9);

- 16.06.2006 ОСОБА_1 прийнято на роботу в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» на посаду різноробочого. Підстава: наказ №8 від 16.06.2006 (запис №25);

- 30.12.2009 ОСОБА_1 звільнено з роботи в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія». Підстава: наказ №20 від 30.12.2009 (запис №26).

При цьому, будь-яких виправлень чи неточностей такі записи не містять.

Таким чином, вказані записи трудової книжки в повній мірі підтверджують зайнятість позивача в період з 15.03.1983 по 27.08.1984 в Колгоспі ім. Кузнєцова, а у період з 16.06.2006 по 30.12.2009 в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія».

Підставою для незарахування позивачу стажу роботи в період з 15.03.1983 по 27.08.1984 в Колгоспі ім. Кузнєцова відповідач зазначає те, що в архівній довідці від 23.10.2020 №885/0401, виданій Архівним відділом Демидівської районної державної адміністрації, в первинних документах не зазначено по батькові позивача.

Дослідивши архівну довідку Архівного відділу Демидівської районної державної адміністрації від 23.10.2020 №885/0401, видану на ім`я ОСОБА_1 , суд встановив, ОСОБА_1 працював в Колгоспі ім. Кузнєцова с. Вовковиї і його вихододні становлять:

- у 1983 році: березень - 3; квітень - 8+14; травень - 12+7; червень - 17+4; липень - 15+10; серпень - 20+2; вересень - 10+3; жовтень - 15+20; листопад - 10; грудень - 12+3+3;

- у 1984 році: січень - 7+20; лютий - 9+7; березень - 13+2; квітень - 9; травень - 5; червень - 9+8; липень - 11+4; серпень - 7.

Крім того, архівною довідкою від 23.10.2020 №886/0401 підтверджено виплату позивачу заробітної плати за період в Колгоспі ім. Кузнєцова з березня 1983 року по серпень 1984 року.

Підставами для видачі таких довідок є: книга по оплаті праці та обліку трудового стажу за 1983 рік, механізатори і шофери, особовий рахунок № НОМЕР_2 ; книга по оплаті праці та обліку трудового стажу за 1984 рік, трактористи і шофери, особовий рахунок № НОМЕР_3 . При цьому, зазначено, що вказати встановлений мінімум виробітку людиноднів нема змоги, так як трудовий стаж гр. ОСОБА_1 не рознесено книгу обліку трудового стажу.

За змістом архівної довідки Архівного відділу Демидівської районної державної адміністрації від 16.02.2021 №22/01-22, виданої адвокату позивача, в означених книгах зазначено ОСОБА_1 .

Таким чином, сукупністю наданих позивачем документів підтверджено, що позивач з 15.03.1983 по 27.08.1984 працював в Колгоспі ім. Кузнєцова та отримував заробітну плату.

При цьому, відсутність по-батькові ОСОБА_1 в архівних документах колгоспу не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами колгоспу не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи та, відповідно, відмови у призначенні йому пенсії.

Більше того, означений період роботи позивача в Колгоспі ім. Кузнєцова відображений в трудовій книжці НОМЕР_1 , яка в силу приписів чинного законодавства України є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо вказаного періоду роботи відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення первинних бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідного періоду роботи позивача в Колгоспі ім. Кузнєцова до його страхового стажу.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» суд зазначає таке.

Як зазначає відповідач, підставою для незарахування позивачу стажу роботи в період з 16.06.2006 по 30.12.2009 в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» є відсутність у реєстрі застрахованих осіб відомостей про сплату страхових внесків за позивача як застраховану особу страхувальником ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» за 2006-2009 роки.

Відповідно до ст.1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з абз.2 ч.3 ст.24 Закону № 1058-IV якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною першою статті 15 Закону №1058-IV визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є, зокрема, страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

Згідно з ч.2 ст.20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058-IV).

Відповідно до положень ст.106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Частиною першою статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для незарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17 та від 23.07.2019 у справі № 617/927/17.

Таким чином, усі місяці роботи, в тому числі, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та нараховувало відповідні страхові внески з неї, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні або незалежно від того, чи обліковуються вказані страхові внески відповідачем у реєстрі застрахованих осіб.

Відповідно до п.1 ст.12-1 Закону №2464-VI Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У частині другій статті 20 Закону №2464-VI зазначено, що персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

В листі від 17.05.2021 за №3653-3238/П-02/8-1700/21 та у відзиві відповідач зазначає, що до страхового стажу позивача для визначення права на призначення пенсії за віком зараховано, зокрема, травень-червень та вересень-листопад 2006 року, а також червень 2008 року, при цьому сума сплачених страхових внесків за вересень - листопад 2006 року є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, а тому такий період зарахований до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам.

Разом з тим, не заперечує нарахування та виплату позивачу заробітної плати ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» у період з 16.06.2006 по 30.12.2009, на яку, в свою чергу, нараховувалися (повинні були нараховуватися) страхові внески.

Більше того, означений період роботи позивача в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» відображений в трудовій книжці НОМЕР_1 , яка в силу приписів чинного законодавства України є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Таким чином, суд констатує, що внаслідок невиконання ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» обов`язку зі сплати страхових внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи з 16.06.2006 по 30.12.2009.

При цьому, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення такого періоду роботи до страхового стажу за невиконання ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» як роботодавцем та страхувальником своїх обов`язків щодо сплати відповідних страхових внесків, адже згідно з Законом №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе саме такий страхувальник (роботодавець).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що несплата ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» за позивача страхових внесків не є підставою для незарахування позивачу вказаного періоду до страхового стажу. Відтак, період роботи позивача в ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія» з 16.06.2006 по 30.12.2009 мав бути зарахований до страхового стажу позивача, а відмова відповідача зарахувати до страхового стажу позивача означений період порушує його право на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом № 1058-IV.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 28 років страхового стажу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (04.01.2021) він досяг віку 60 років 0 місяців 6 днів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що оспорювані дії здійснені відповідачем необґрунтовано та всупереч вимогам чинного законодавства України.

Відтак, порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 15.03.1983 у Колгоспі ім. Кузнєцова та з 16.06.2006 по 30.12.2009 у ТОВ «Західноукраїнська холдингова компанія», та відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, а також відновленню порушеного права шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача означені періоди роботи та призначити йому пенсію за віком.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку 29.12.2020, а звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відбулося 04.01.2021, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 30.12.2020.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності вчинення оскаржуваних дій, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального страхового стажу періодів його роботи у Колгоспі ім. Кузнєцова з 15.03.1983 по 27.08.1984 та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Західноукраїнська холдингова компанія» з 16.06.2006 по 30.12.2009.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Колгоспі ім. Кузнєцова з 15.03.1983 по 27.08.1984 та у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Західноукраїнська холдингова компанія» з 16.06.2006 по 30.12.2009.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.12.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м. Рівне, 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 10 березня 2022 року.

Суддя Н.О. Дорошенко