Справа № 140/16578/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/16578/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання дій протиправними щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,20 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, викладені в листі від 22.09.2021 за вих.. №6.4-7/1226/2021; зобов`язання на найближчому пленарному засіданні повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,20 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель комунальної власності, що розташована в селі Кульчин Луцького району.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 03.09.2021 позивач звернувся з письмовою заявою в ЦНАП Луцької міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у с. Кульчин Луцького району Волинської області, орієнтованою площею 0.20 га, для ведення особистого селянського господарства, до якої долучив необхідний пакет документів. Також безпосередньо в самій заяві позивач додатково повідомив, що земельна ділянка, яку він має бажання отримати у власність, межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:1981, яка перебуває у його приватній власності.

Вказує, що згідно даних генерального плану забудови території бувшої Жидичинської сільської ради, територія якої входить до Луцької територіальної громади, та даних публічної кадастрової карти України земельна ділянка, яка він має бажання отримати у власність є вільною.

Разом з тим, з відповіді, яка поступила на адресу позивача, слідує, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з тим, що генеральний план села Кульчин Луцького району Волинської області не затверджений і, крім того, виявлені розбіжності у містобудівний документації: Схемі планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29.09.2016 № 10/10. З цих підстав, як вважає відповідач, розгляд заяви позивача та питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки буде можливим лише після оновлення містобудівної документації.

Позивача вважає, що відповідач при розгляді його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не дотримався вимог діючих нормативно-правових документів, які регламентують обов`язок та повноваження органу місцевого самоврядування щодо розгляду таких заяв громадян, які стосуються підстав та механізму набуття безоплатно у власність земельних ділянок, не обґрунтував належним чином підстави відмови у наданні дозволу, які визначені Земельним кодексом України.

Ті обставини, на які посилається відповідач, а саме: генеральний план села Кульчин не затверджений та виявленні розбіжності у містобудівний документації не визначені у Земельному кодексі України як підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Фактично рішення відповідача про відмову у наданні такого дозволу ґрунтується на «майбутньому оновленні містобудівної документації», при цьому, відповідач не зазначає, які саме розбіжності у містобудівній документації виявлені і в чому вони конкретно полягають.

Також наголошує, що питання про надання громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у наданні відповідач має вирішувати за наслідками розгляду відповідного клопотання виключно на пленарному засіданні органу місцевого самоврядування.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що на даний час Генеральний план села Кульчин Луцького району не затверджений, а крім того жодної іншої містобудівної документації, яку передбачено частиною 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на даний час не розроблено, у зв`язку з чим передача безоплатно у власність вільних від забудови земельних ділянок (в тому числі, для особистого селянського господарства) неможлива, оскільки без попереднього затвердження відповідної містобудівної документації - це прямо заборонено діючим законодавством. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивача з доводами відзиву не погодився з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що відповідач безпідставно посилається на частину 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою передбачено, що передача (надання) земельних ділянок із земель держаної або комунальної власності у випадках визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка: розташована в межах зелених зон населених пунктів; внутрішньо квартальних територій; віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення; історико-культурного призначення, рекреаційного призначення, оскільки визначені випадки жодним чином не стосуються земельної ділянки, на виготовлення дозвільних документів позивач звертався до відповідача.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою в ЦНАП Луцької міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої за адресою: с. Кульчин, Луцький район, Волинська область, орієнтованою площею 0.20 га, для ведення особистого селянського господарства, в якій також зазначив, що земельна ділянка, яку він має бажання отримати у власність, межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:1981, яка належить йому на праві приватної власності.

Листом від 22.09.2021 № 6.4-7/1230/2021 (за підписом заступника міського голови) позивача повідомлено, що у зв`язку з тим, що генеральний план села Кульчин Луцького району Волинської області не затверджений і, крім того, виявлені розбіжності у містобудівний документації: Схемі планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29.09.2016 № 10/10, тому розгляд заяви позивача та питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки буде можливим лише після оновлення містобудівної документації. У зв`язку з наведеним, повернуто позивачу подані документи та матеріали, та проінформовано, що після оновлення містобудівної документації, якою буде визначено планувальну організацію і функціональне призначення території, позивач може повторно подати вищевказані документи для їх розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За змістом частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За правилами частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цей перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 18.10.2018 справі №527/43/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17 та від 22.04.2019 у справі №263/16221/17.

У листі від 22.09.2021 № 6.4-7/1230/2021 відповідач посилається на те, що генеральний план села Кульчин Луцького району Волинської області не затверджений і, крім того, виявлені розбіжності у містобудівний документації: Схемі планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29.09.2016 № 10/10, тому розгляд заяви позивача та питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки буде можливим лише після оновлення містобудівної документації.

Разом з тим, суд зауважує, що відсутність генерального плану населеного пункту через бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо вчинення дій направлених на його розроблення та затвердження жодним чином не може бути підставою для неможливості реалізації фізичними особами права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки такі дії щодо розробки та затвердження генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації знаходяться поза межами повноважень такої фізичної особи та не залежать від її волі.

Відтак, сама лише відсутність генерального плану населеного пункту/його не затвердження як підстава для неможливості розгляду у встановленому законом порядку заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є безпідставною. Крім того, у листі від 22.09.2021 № 6.4-7/1230/2021 не зазначено які саме розбіжності були виявлені у містобудівній документації і в чому вони конкретно полягають.

При вирішенні даного спору, суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За правилами частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, міська рада на пленарному засіданні вирішує відповідно до закону питання регулювання земельних відносин шляхом прийняття актів у формі рішень, в т. ч. приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивоване рішення про відмову у його наданні з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, заяву позивача ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не було винесено на розгляд сесії міської ради, щодо вказаного клопотання саме Луцька міська рада жодного рішення не приймала (зокрема, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні), а лише листом від 22.09.2021 № 6.4-7/1230/2021, за підписом заступника міського голови, позивача повідомлено, що у зв`язку з тим, що генеральний план села Кульчин Луцького району Волинської області не затверджений і, крім того, виявлені розбіжності у містобудівний документації: Схемі планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29.09.2016 № 10/10, тому розгляд заяви позивача та питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки буде можливим лише після оновлення містобудівної документації, у зв`язку з чим повернуто позивачу подані документи та матеріали.

На думку суду, вказана заява позивача стосувалася вирішення земельного питання, тому повинна були бути розглянута саме на сесії міської ради з прийняттям відповідного рішення.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду заяви (клопотання) особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд заяви (клопотання), свідчить про те, що даний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

При вирішенні даного спору суд враховує аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 820/4852/17.

Отже, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача. При цьому, лист від 22.09.2021 № 6.4-7/1230/2021 за підписом заступника міського голови у відповідь на заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, за змістом та формою не може вважатися «відмовою» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України, оскільки у даному випадку відповідач наділений повноваженнями або надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою або надати відповідну відмову, проте жодного рішення міською радою прийнято не було.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи, виходячи з наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду на сесії міської ради з прийняттям відповідного рішення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та зобов`язання відповідача на пленарному засіданні повторно розглянути вказану заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 20.12.2021 № 0.0..1.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Луцької міської ради щодо нерозгляду на сесії міської ради з прийняттям відповідного рішення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за адресою: с. Кульчин, Луцький район, Волинська область, орієнтованою площею 0.20 га, для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Луцьку міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована за адресою: с. Кульчин, Луцький район, Волинська область, орієнтованою площею 0.20 га, для ведення особистого селянського господарства, та за наслідками розгляду прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, ідентифікаційний код 34745204) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко