Справа № 160/2814/22
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2022 року Справа № 160/2814/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
07 лютого 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неповного зарахування стажу відповідно записів трудової книжки при визначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язати зарахувати згідно трудової книжки № НОМЕР_1 запис № 13 про період роботи з 08.12.1997 по 28.05.2000 року водієм 1 класу в Криворіжскій райдержадміністрації, провівши розрахунки з дати настання права на пенсію, а саме з 09.05.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримав розрахунок пенсії. Позивач зазначає, що до загального трудового стажу відповідачем не зараховано період з 08.12.1997 по 28.05.2000 року на посаді водія 1 класу в Криворіжскій райдержадміністрації. Позивач не погоджується з цим, тому, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копію вказаної ухвали відповідач отримав 15.02.2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09 квітня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії та подав необхідні документи, що підтверджують загальний трудовий стаж, в тому числі трудову книжку № НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком загального стажу, що дає право на призначення пенсії, відповідачем призначено позивачу пенсію за віком з 09.05.2021 року, загальний трудовий стаж складає 36 років 4 місяці 5 днів.
Позивачем у позові зазначено, що ознайомившись з розрахунком пенсії йому стало відомо, що в загальний трудовий стаж не зараховано період його роботи водієм 1 класу в Управлінні сільського господарства та продовольства Криворізької райдержадміністрації з 08.12.1997 по 28.05.2000 року.
Вважаючи не зарахування спірного періоду з 08.12.1997 по 28.05.2000 року до загального трудового стажу протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Суд зазначає, що умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XIІ (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (ч. 2 ст. 44 Закону України № 1058-IV).
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 2 ст. 44 Закону України № 1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Окрім того, суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Матеріалами справи підтверджено, що в трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 (за спірний період) містяться записи:
Управління сільського господарства і продовольства Криворізької райдержадміністрації
- 24.07.1996 - призначений в порядку переведення водієм 1 класу (наказ № 60-к пар. 2 від 23.07.1996 року - запис № 11);
- 06.12.1997 - звільнений в порядку переведення для роботи в Криворізькій райдержадміністрації п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ № 70-к, пар. 5 від 20.11.1997 року - запис № 12);
Криворізька райдержадміністрація
- 08.12.1997 - призначений водієм 1 класу в порядку переведення з управління сільського господарства та продовольства (розпоряд. голови райдержадміністрації № 6 від 08.12.1997 - запис № 13);
- 28.05.2000 - звільнений згідно з поданою заявою (запис № 14).
Тобто, дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи - пункти 13 - 14) не містять відомостей про звільнення позивача з займаної посади, а саме - в записі № 14 про звільнення позивача відсутні номер та дата наказу/розпорядження, що підтверджують факт звільнення позивача саме з 28.05.2000 року.
При цьому, суд зазначає, що згідно з п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення- у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Таким чином, оскільки в трудовій книжці відсутній номер та дата наказу/розпорядження про звільнення позивача з займаної посади (запис № 14 в трудовій книжці), підрахувати загальний стаж роботи позивача на вказаній посаді не надається можливим.
З наданої на запит пенсійного органу відповіді, підготовленої Криворізькою районною державною адміністрацією Дніпропетровської області від 15.09.2021 року № 01-11-2728/0/55-21 також вбачається, що по документам з кадрових питань (особового складу) та розрахунково - платіжних відомостей (особових рахунків) працівників райдержадміністрації за 1997 - 2000 роки ОСОБА_1 - не виявлено.
Тобто, іншими документами, які були наявними у пенсійного органу при проведенні розрахунку страхового стажу позивача, також не підтверджено обставин щодо перебування ОСОБА_1 в період з 08.12.1997 по 28.05.2000 року на посаді водія в Криворізькій райдержадміністрації.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру. Між тим, позивачем ні до пенсійного органу ні до суду, не було надано достовірних доказів того, що в спірний період - з 08.12.1997 по 28.05.2000 року він працював на посаді водія в Криворізькій райдержадміністрації (інші довідки, рішення судів про встановленні факту, розрахункові документи, тощо), у зв`язку із чим, судом зроблено висновок про правомірність дій відповідача щодо незарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.
При цьому, суд також зазначає, що позивачем взагалі не надано до суду доказів хоча б намагання отримати будь - які інші докази, які підтверджували б факт роботи в спірному періоді в Криворізькій райдержадміністрації, натомість пенсійний орган в рамках процедури розгляду наданих для призначення пенсії документів, самостійно звернувся до Криворізької райдержадміністрації із відповідним запитом і на підставі отриманої відповіді прийняв відповідне рішення про неврахування періоду - з 08.12.1997 по 28.05.2000 року до загального трудового стажу.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено належними доказами правомірність незарахування періоду роботи до загального трудового стажу при призначенні пенсії, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до положень ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева