Справа № 300/1903/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1903/21 пров. № А/857/21610/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 300/1903/21 (головуючий суддя Григорук О.Б., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Дубівської сільської ради Івано-Франківської області в якому просив визнати протиправним та нечинним рішення Цінівської сільської ради № 107/13-2018 від 22.06.2018 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік»

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 300/1903/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таки рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просить таке скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи рішення у даній справі та відмовляючи в позові адміністративний суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення, хоча і є регуляторним актом, однак органи місцевого самоврядування у 2018 році були наділені повноваженнями приймати рішення щодо встановлення місцевих податків та зборів, керуючись при цьому вимогами Закону України № 2245- VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» незважаючи на правила щодо правового регулювання порядку встановлення та зміни до будь-яких елементів податків, встановлених п.п.4.1.9 п. 4.1 ст. 4, пп. 12.3.4 п. 12.3, пп. 12.4.3 п. 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Суд «начебто встановив» факт оприлюднення спірного рішення на дошці оголошень Цінівської сільської ради. На думку суду, оскаржуване рішення є не чинним, оскільки розповсюджує свою дію тільки на 2019 рік, а тому не може бути визнаним не чинним повторно.

Однак, апелянт зазначає, що частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі по тексту - Закон №280/97-ВР) передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною першою ст.59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до статті 4 зазначеного Закону основними принципами місцевого самоврядування в Україні є: народовладдя; законність; гласність; колегіальність; поєднання місцевих і державних інтересів; правова, організаційна та матеріально-фінансова самостійність у межах повноважень, визначених законами України; підзвітність та відповідальність органів місцевого самоврядування і їх посадових осіб перед територіальними громадами, тощо.

Згідно ч.1 ст.69 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Законодавцем не передбачено прийняття нормативно-правових актів органом місцевого самоврядування як заманеться останньому.

За загальним правилом, прийняття нормативно правових актів (нормотворчий процес) передбачає певні стадії, зокрема:

ініціативу щодо створення нормативно-правового акта та його підготовка

обговорення проекту нормативно-правового акту;

прийняття та офіційне оприлюднення нормативно-правового акта.

Отже, початковою стадією прийняття нормативно-правового акта є ініціювання та підготовка проекту такого акта. Ця стадія виступає юридичним фактом, вихідною точкою, з якої виникають процесуальні нормотворчі правовідносини, та включає проведення великої кількості організаційних заходів, значний обсяг аналітичної роботи, збір необхідних матеріалів та інформації, складання тексту проекту і його всебічного обґрунтування.

Наступною стадією є обговорення проекту нормативно-правового акту у постійних комісіях до повноважень, яких належить те чи інше питання та надання висновку щодо даного проекту з обґрунтуванням доцільності його прийняття або відхилення, або можливих рекомендацій відносно доопрацювання.

Матеріали справи, не містять жодного доказу щодо підготовки проекту нормативного правового акту (рішення органу місцевого самоврядування), ні його наявності взагалі, щодо обговорення проекту рішення в постійних комісіях та надання висновків щодо даного проекту з обґрунтуванням доцільності його прийняття чи рекомендацій.

Третя стадія прийняття нормотворчого процесу - прийняття та офіційне оприлюднення нормативно-правового акту - прерогатива нормотворчого органу. За результатами попередньої стадії - всебічного розгляду проекту нормативно-правового акту органом місцевого самоврядування - формується правова умова для практичного втілення цієї стадії, суть якої полягає у перетворенні проекту на правовий акт, що має загальнообов`язковий статус у межах визначеної територіальної самоврядної одиниці. Однією з ознак нормативно-правового акта є те, що до вступу в силу, його має бути доведено до загального відома, тобто він має бути оприлюднений. Офіційне оприлюднення нормативно-правових актів - це доведення текстів відповідних актів до відома населення, а також державних органів, підприємств, установ і організацій. Воно є обов`язковою умовою початку дії зазначених актів.

Частиною 11 ст.59 Закону № 280/97-ВР унормовано, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Місцеві ради та їх виконавчі органи є суб`єктами владних повноважень, яких Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає розпорядниками інформації. Обов`язки розпорядників інформації (зокрема органів місцевого самоврядування) визначені у статті 14 зазначеного Закону. Відповідно до цієї статті вони, серед іншого, зобов`язані оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення. Цей обов`язок деталізується в статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зокрема, пунктом 2 частини першої зазначеної статті розпорядників інформації (в тому числі органи місцевого самоврядування) зобов`язано оприлюднювати прийняті ними нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії (крім внутрішньо-організаційних), проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності, іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.

Нормами п.1 ч.1 ст.5 цього Закону визначені способи оприлюднення проектів актів органів місцевого самоврядування: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.

При оприлюдненні зазначених проектів, а також прийнятих за наслідками їх розгляду рішень (підлягають обов`язковому оприлюдненню не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження), відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Крім цього, відповідно до ст.22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», рішення органів місцевого самоврядування:, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Недержавні друковані засоби масової інформації мають право оприлюднювати офіційні документи органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до законодавства України і на засадах, передбачених укладеною угодою між цими органами та редакціями друкованих засобів масової інформації.

Не оприлюднення розпорядниками інформації проекту рішення чи самого рішення щодо встановлених ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки суперечить вимогам статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст. 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовґязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовґязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, законодавство безпосередньо пов`язує набрання чинності актом нормативно- правового характеру органу місцевого самоврядування з моментом його офіційного оприлюднення.

Матеріали справи не містять жодного доказу дотримання порядку прийняття спірного рішення органу місцевого самоврядування, а саме: відсутній проект даного рішення, висновок (чи будь-який інший документ) бюджетної чи іншої постійної комісії щодо даного проекту з обґрунтуванням доцільності його прийняття або відхилення (проект рішення ніхто не бачив та його не обговорювали), а також не містять жодного доказу оприлюднення даного рішення ані на дошці оголошень Цінівської сільської ради ані на сайті Рожнятівської РДА, ані доказу який би будь-яким іншим способом підтверджував оприлюднення (доведення до відома населення) даного рішення.

Про те, що таке рішення було прийнято (чи взагалі формально оформлене) громадяни с. Цінева дізналися тільки після того, як їм надійшли податкові-повідомлення рішення про сплату податку.

Суд не врахував докази у справі які вказують на неправомірність рішення органу місцевого самоврядування та не застосував норми права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах.

Судом першої інстанції не враховано висновок Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17, де Велика Палата ВС пояснила, що принцип novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи та самостійно визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Суд обмежившись положеннями Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», вказавши на те, що згідно п.3 р. II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2245-УІІІ відповідно до якого норми Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» у 2018 році не застосовувалися, не перевірив належним чином доводи сторін в т.ч. і усні та письмові пояснення та не врахував, що до спірних правовідносин слід застосувати інші норми права, зокрема, норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», норми Конституції України, а також положення інших нормативно - правових актів, які регулюють діяльність органів місцевого самоврядування, зокрема, щодо прийняття ними рішень.

Суд першої інстанції, не врахував долучений позивачем до матеріалів справи Акт від 03.07.2020, який був складений за участю підприємців та посадових осіб органу місцевого самоврядування, підписаний ними, відповідно до якого, рішення Цінівської сільської ради від 22.06.2018 № 107/13-2018 було прийнято із порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме: не було попереднього засідання бюджетної комісії, не складався проект бюджетної комісії, не вносився проект бюджетної комісії на сесію сільської ради. Дане рішення не оприлюднювалося на інформаційній дошці в Цінівській сільській раді, не надано оприлюднення на сайті Рожнятівської РДА і в засобах масової інформації, оскільки, на думку суду, даний акт був предметом дослідження при розгляді справи № 300/3910/20, де було встановлено, що підписання даного акту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 супроводжував тиск, застосування фізичного насильства відносно першого, тому не підлягає дослідженню під час розгляду цієї справи.

Проте, суд за відсутності будь-яких доказів у справі, щодо оприлюднення спірного рішення органу місцевого самоврядування, що є очевидним порушення конституційної норми (ст. 57 Конституції України) обмежується тим, що «... відповідач стверджує, що оскаржуване рішення в зв`язку з відсутністю власного офіційного сайту та друкованого органу оприлюднювалося на дошці об`яв, яка знаходиться в приміщенні сільської ради».

Оскільки, матеріали справи не містять доказу, який би свідчив правомірність прийняття спірного рішення, тому висновок суду щодо того, що спірне рішення прийняте на підставі та з дотриманням вимог податкового законодавства та в межах повноважень органу місцевого самоврядування є помилковим.

Не вірним є висновок суду, що оскільки акт був складений 03.07.2020 (після того як громадяни с. Цінева дізналися про те, що начебто сільська рада приймала рішення про збільшення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки) і відповідно після того, як оскаржуване рішення втратило чинність 01.01.2020 у зв`язку з набранням чинності рішенням Цінівської сільської ради № 140/19-2019 від 11.07.2019, а тому суд вважав, що такий акт не може посвідчувати факт не оприлюднення рішення від 22.06.2018 № 107/13-2018 після його прийняття.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 червня 2018 року на тринадцятій сесії сьомого демократичного скликання Цінівської сільської ради було прийнято рішення №107/13-2018 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік», яким вирішено установити на території Цинівської сільської ради ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки згідно з додатком №1 та пільги для фізичних та юридичних осіб за переліком згідно з додатком №2. Пунктом 2 рішення вирішено оприлюднити рішення на інформаційній дошці Цінівської сільської ради в день його прийняття та надати дане рішення для оприлюднення та ознайомлення на офіційному електронному сайті Рожнятівської районної державної адміністрації.

03.07.2020 складено акт в присутності в.о. старости Цінівського старостинського округу №4 ОСОБА_2 , діловода ОСОБА_4 та підприємців: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що рішення Цінівської сільської ради від 22 червня 2018 року № 107/13-2018 було прийнято із порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме не було попередньо засідання бюджетної комісії, не складався проект бюджетної комісії, не вносився проект бюджетної комісії на сесію сільської ради. Дане рішення не оприлюднювалось на інформаційній дошці в Цінівській сільській раді, не надано для оприлюднення на сайті Рожнятівської РДА і в засобах масової інформації.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 12 ПК України, встановлено повноваження, зокрема, сільських, селищних та міських рад та загальні правила прийняття рішень про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.284 ПК України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

При цьому, суд вірно вважав, що спірне рішення у цій справі є регуляторним актом.

Законом України від 07 грудня 2017 року №2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», який набрав чинності 01 січня 2018 року (далі - Закон № 2245-VIII) внесено зміни до Податкового кодексу України.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2245-VIII установлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

З огляду на наведене, органи місцевого самоврядування у 2018 році були наділені повноваженнями приймати рішення щодо встановлення місцевих податків та зборів, керуючись при цьому вимогами Закону № 2245-VIII, незважаючи на правила щодо правового регулювання порядку встановлення та зміни до будь-яких елементів податків, встановлених п.п.4.1.9 п. 4.1 ст. 4, п.п. 12.3.4 п. 12.3, п.п. 12.4.3 п. 12.4 та п. 12.5 ст. 12 ПК України та положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Оскільки спірне рішення прийняте відповідачем у 2018 році, а саме 22.06.2018, то правильним є висновок суду першої інстанції, що твердження позивача у позовній заяві про порушення Цінівською сільською радою при його прийнятті Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» є безпідставним.

Судом відмовляючи у задоволені позовних вимог з`ясовано, що оскаржуване рішення прийняте 22.06.2018 Цінівською сільською радою на тринадцятій сесії сьомого демократичного скликання шляхом голосування більшістю голосів присутніх депутатів. Дану обставини підтверджено копіями протоколу Цінівської сільської ради тринадцятої сесії сьомого демократичного скликання, рішення №107/13-2008 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік» від 22.06.2018 та списку депутатів присутніх на 13 сесії сільської ради на час розгляду справи.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції вірно вважав, що, враховуючи зазначені норми законодавства та інформацію про хід проведеної сесії та результати голосування згідно протоколу Цінівської сільської ради тринадцятої сесії сьомого демократичного скликання, спірне рішення прийнято на підставі та з дотриманням вимог податкового законодавства та в межах повноважень органу місцевого самоврядування.

Надаючи оцінку акту від 03.07.2020, на який покликається позивач, про те, що рішення Цінівської сільської ради від 22 червня 2018 року № 107/13-2018 було прийнято із порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме не було попередньо засідання бюджетної комісії, не складався проект бюджетної комісії, не вносився проект бюджетної комісії на сесію сільської ради. Дане рішення не оприлюднювалось на інформаційній дошці в Цінівській сільській раді, не надано для оприлюднення на сайті Рожнятівської РДА і в засобах масової інформації, то суд першої інстанції правильно, з урахуванням вимог частини 4 статті 78 КАС України, зазначив, що вказаний акт був предметом дослідження Івано-Франківським окружним адміністративним судом при розгляді справи №300/3910/20, та згідно рішення у даній справі, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 28.09.2021, якими встановлено, що підписання даного акту ОСОБА_2 та ОСОБА_13 від 03.07.2020 супроводжував тиск, застосування фізичного насильства відносно першого.

При цьому, відповідач стверджував, що оскаржуване рішення в зв`язку з відсутністю власного офіційного сайту та друкованого органу оприлюднювалося на дошці об`яв, яка знаходиться в приміщенні сільської ради. Більше того, вказаний акт складений 03.07.2020, тоді як оскаржуване рішення втратило чинність з 01.01.2020 у зв`язку з набранням чинності рішенням Цінівської сільської ради №140/19-2019 від 11 липня 2019 року, і не може посвідчувати факт неоприлюднення рішення від 22 червня 2018 року № 107/13-2018 після його прийняття.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції підставно прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №300/1903/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Большакової О.О. та перебування у відпустці головуючого судді і судді Ніколіна В.В. складено 16.03.2022.