Справа № 500/854/22
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/854/22

15 березня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні №28 від 19.01.2022 про відмову позивачці в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати позивачці пенсію із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка 10.01.2022, у зв`язку з досягненням віку, необхідного для призначення пенсії із його зменшенням (55 років), звернулася до відповідача зі заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону ВР УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII). Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач своїм листом №28 від 19.01.2022 відмовив позивачці у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що остання станом на 01.01.1993 рік не проживала і не працювала в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Крім цього, вказано, що відповідно до архівної довідки та трудової книжки підтверджено проживання на території посиленого радіологічного контролю 3 роки 4 місяці 19 днів.

Позивачка вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки вона станом на 01.01.1993 рік проживала в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, а тому, має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Крім цього, позивачка стверджує, що проживала в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 роки, в тому числі в період з моменту аварії на ЧАЕС - з 26.04.1986 по 31.07.1986.

Ухвалою суду від 11.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 12.03.2022 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, так як останній станом на 01.01.1993 рік не виконав умови проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Згідно з поданими документами, підтверджено факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю що становить 3 роки 4 місяці 19 днів. Оскільки з моменту аварії по 31 липня 1986 року позивачка не набрала достатнього терміну проживання та роботи на території зони посиленого радіологічного контролю, початкова величина зниження пенсійного не застосовується. Згідно з поданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу загальний страховий позивача стаж складає 30 років 0 місяців 13 днів.

На думку відповідача станом на 1 січня 1993 року не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, отже, призначити пенсію позивачці із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підстав немає.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 22.02.2012 (аркуші справи 7-8).

Паспорт ОСОБА_1 містить наступні відмітки про реєстрацію місця проживання позивачки:

07.09.1989 - АДРЕСА_1 ;

11.11.2006 - АДРЕСА_2 .

Тернопільською обласною державною адміністрацією позивачці видано посвідчення серії НОМЕР_2 громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (аркуш справи 12).

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації №04-03-09/4579 від 05.11.2021 підтверджено те, що ОСОБА_1 Тернопільською обласною державною адміністрацією дійсно видане посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, серії НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 . Однак, в протоколі вручення республіканських посвідчень особам, що постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 25.01.1994 року №166 не вказана дата вказаного посвідчення.

Рішення щодо визнання недійним чи незаконним вищезазначеного посвідчення Тернопільською обласною державною адміністрацією не приймалося (аркуш справи 13).

Згідно з архівною довідкою Національного університету харчових технологій №78/а-346 від 04.10.2021 ОСОБА_1 навчалась в Київському технологічному інституті харчової промисловості (нині Національний університет харчових технологій згідно Указу Президента України від 19.03.2002 за №266) з 01.09.1984 (наказ про зарахування №270-кс від 21.08.1984) по 30.06.1989 (наказ про відрахування №250-кс від 30.06.1989 - у зв`язку з закінченням навчання) на денній формі навчання зі спеціальності «Технологія бродильних виробництв» та отримала диплом спеціаліста серії НОМЕР_5 від 21.06.1989 №281.

В період навчання згідно навчальних планів позивачка перебувала на літніх канікулах та виробничих практиках:

- з 01.07.1985 по 31.08. 1985 літні канікули (наказ №226-кс від 12.08.1985);

- з 01.07.1986 по 31.08.1986 літні канікули (наказ №286-кс від 05.08.1986);

- з 01.07.1987 по 23.08.1987 літні канікули (наказ №321-кс від 20.08.1987);

- з 24.08.1987 по 31.10.1987 виробнича практика;

- з 01.07.1988 по 13.08.1988 літні канікули (наказ №352-кс від 11.08.1988);

- з 14.08.1988 по 21.10.1988 виробнича практика;

- з 23.02.1989 по 23.03.1989 переддипломна практика на Чортківському цукровому заводі, м. Чортків Тернопільської обл. (наказ №15-кс від 07.02.1989).

Як вбачається з трудової книжки позивачки серії НОМЕР_6 (аркуші справи 16-18), заповненої 02.09.1987 у спірні періоди, а саме: з 14.09.1989 по 31.05.2013 позивачка працювала на різних посадах в Орендному підприємстві "Чортківський цукровий завод" (в подальшому реорганізоване в ВАТ "Чортківський цукровий завод" 22.05.1995, ТОВ "Чортківський цукровий завод"18.03.2010) (аркуші справи 16-18).

Також, актом встановлення факту проживання від 10.01.2022 підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 01.07.1986 по 31.08.1986, з 01.07.1987 по 23.08.1987, з 01.07.1988 по 13.08.1988, з 23.02.1989 по 23.03.1989, без реєстрації, проживала в АДРЕСА_3 (гуртожиток) (аркуш справи 14).

Позивачка 10.01.2021 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, додавши необхідні документи (аркуш справи 11).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач рішенням від 19.01.2021 №28 відмовив позичці у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що остання станом на 01.01.1993 не виконала умови проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років. Зокрема, вказано, що відповідно до архівної довідки та трудової книжки підтверджено проживання на території посиленого радіологічного контролю 3 роки 4 місяці 19 днів (аркуші справи 9-10).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-XII в частині:

проживання або роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, а саме, спірним залишається період проживання позивача з 01.07.1986 по 23.03.1989, який не врахований відповідачем;

застосування до позивача початкова величина зменшення пенсійного віку у 2 роки, оскільки він не є особою, яка постійно проживали або постійно працювала у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно із ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Так, п.4 ч.1 ст.14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно абз.1 ч.1 якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Пунктом 2 ч.1 ст. 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулюються Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за N 1566/11846.

Зі змісту пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слідує, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, серед яких, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Із наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та проживали (працювали) на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 31.12.1992 року не менше 4-х років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановлені цим Законом.

Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі - Порядок №51), особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

У відповідності до п. 10 Порядку №51 посвідчення видаються, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N7).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 року у справі №344/9789/17, від 22.03.2018 року у справі №588/538/16-а, висновки якого, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підставою відмови в призначенні пенсії стало те, що позивач з моменту аварії по 31.07.1986 не проживала та не працювала на території зони посиленого радіологічного контролю.

Позивачці Тернопільською обласною державною адміністрацією було видано посвідчення (Категорія 4) серії НОМЕР_2 , як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідно до зазначеного посвідчення позивачка має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним та вказує на те, що позивач згідно з положеннями Закону №796-XII та Порядку №51, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас, факт проживання ОСОБА_1 в смт Заводське Чортківського району Тернопільської області підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України проставленою 07.09.1989 (3 роки 4 місяці 19 днів) (аркуш справи 8).

Актом про встановлення факту проживання засвідчено факт проживання позивачки без реєстрації у період з 01.07.1986 по 31.08.1986, з 01.07.1987 по 23.08.1987, з 01.07.1988 по 13.08.1988, з 23.02.1989 по 23.03.1989 (10 місяців 25 днів) (аркуш справи 14).

Таким чином, період проживання позивачки в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 01.07.1986 по 01.01.1993 підтверджується належними доказами.

Також, слід врахувати, що відповідачем не заперечується, що станом на 1 січня 1993 року позивач проживав зоні посиленого радіоекологічного контролю з 07.09.1989 по 31.12.1992, - 3 роки 4 місяці 19 днів.

У постанові від 28 лютого 2019 року по справі №357/10239/16-а Верховний Суд зробив висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю, тому колегія суддів погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Суд касаційної інстанції врахував той факт, що належність позивача до особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась.

Отже, з урахуванням висновків суду та позиції відповідача, в сукупності ОСОБА_1 проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4-х років (4 роки 3 місяці 14 днів).

До вказаного 4-ох річного строку відповідачем зараховано 3 роки 4 місяці 19 днів (з 07.09.1989 по 31.12.1992), а проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю в період 01.07.1986 по 31.08.1986, з 01.07.1987 по 23.08.1987, з 01.07.1988 по 13.08.1988, з 23.02.1989 по 23.03.1989 (10 місяців 25 днів) встановлено в результаті розгляду даної справи.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачка набула право на зменшення пенсійного віку відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII, як особа, яка в установленому законом порядку набула статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 31 січня 1993 року не менше 4-х років.

Також матеріалами справи (аркуш справи 14) підтверджується проживання позивачки зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року, зокрема: з 01.07.1986 по 31.07.1986.

Таким чином, ОСОБА_1 станом на час звернення до відповідача (10.01.2022) набула право на призначенням їй пенсії за віком з врахуванням п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII.

Таким чином, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, досягла відповідного віку та має право на користування пільгами, зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 19.01.2022 №28 про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку не відповідає передбаченим ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено ч.3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З правового аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що суд наділений дискреційними повноваженнями зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити конкретні дії з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 02.01.2022 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 55 років).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших судових матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №28 від 19.01.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.01.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.