Справа № 300/3787/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" березня 2022 р. справа № 300/3787/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Главача І.А.,
за участю секретаря судового засідання Мельник О.Я.,
від позивача не з`явився,
від відповідача не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Лев" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №002277/0708 від 21.04.2021,
Приватне підприємство Лев (надалі, також - позивач, ПП ЛЕВ) 27.07.2021 звернулося в суд з позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №002277/0708 від 21.04.2021.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.45-46).
19.08.2021 представником позивача подано суду відповідь на відзив, в якій просив заперечення наведені відповідачем у відзиві відхилити повністю, а позовні вимоги ПП ЛЕВ задоволити в повному обсязі (а.с.68-71).
Представником позивача, 02.11.2021 через канцелярію суду надано клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів (а.с.83-100).
В судовому засіданні 15.11.2021 представником позивача долучено письмові пояснення до матеріалів справи (а.с.101-102).
12.01.2022 представником позивача в судовому засіданні подано письмові пояснення (а.с.108-110).
Представник позивача в судове засідання 07.03.2022 не з`явився, однак направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.
В судове засідання 07.03.2022 представник відповідачів не з`явився, просив розгляд справи, згідно поданого клопотання, проводити без участі уповноваженого представника відповідача.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.
На підставі направлення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ЛЕВ №533 від 16.03.2021 та на підставі наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №404-п від 10.03.2021 відповідачем з 16.03.2021 по 22.03.2021 проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період 01.04.2017 по 28.02.2021.
Згідно п. 21 розділу ІІ Постанови Національного банку України від 02.01.2019 № 5 "Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті" граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Таким чином, враховуючи те, що дата відвантаження товару 13.11.2019, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 12.11.2020.
У відповідності до статті 13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина 5).
У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) (частина 6).
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем (частина 7).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (частина 8).
У ПП „ЛЕВ відсутній висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики (Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) на перевищення строків розрахунків по контракту №001/19-Е від 01.10.2019 укладеного з нерезидентом Tomasz Biskup METSERVICE SLASK (Польща).
Ухвалою Господарського суду в Івано-Франківській області від 04.05.2020 у відкритті провадження у справі відмовлено.
ПП „ЛЕВ на ухвалу Господарського суду в Івано-Франківській області від 04.05.2020 р подано апеляційну скаргу від 13.05.2020 р. до Західного апеляційного господарського суду.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 ухвалу Господарського суду в Івано-Франківській області від 04.05.2020 р. про відмову у відкритті провадження у справі №909/327/20 залишено без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЛЕВ" без задоволення. Повний текст постанови складено 08.12.2020.
ПП "ЛЕВ" 22.12.2020 надіслано позовну заяву до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.
Таким чином, дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків - 12.11.2020, дата прийняття заяви до розгляду Міжнародним комерційним арбітражним судом - 24.12.2020, а термін прострочення становить 42 дні.
Згідно преамбули Закону України №2473-VIII - Цей Закон визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Відповідно до ч. 3 статті 3 Закону №2473-VIII - У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Суд погоджується з позицією відповідача, що на пеню, нараховану відповідно до Закону України №2473-VIII, не поширються положення п. 521 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, виходячи з наступного.
У періоді здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції та пеня за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності застосовуються в загальновстановленому порядку.
Зокрема, абзацом першим пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення, визначені в абзацах 2-9 цього пункту.
Протягом періоду з 01 березня 2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID) платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
При цьому, Податковий кодекс України (надалі, також ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абзац перший пункту 1.1 статті 1 ПК України).
Водночас, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено Законом України №2473-VIII.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону №2473-VIII питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду, регулюються виключно цим Законом.
Частиною 3 ст. 3 Закону № 2473-VIII визначено, що у разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовують положення цього Закону.
Частиною 5 ст. 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до ч. 8 ст. 13 Закону України №2473-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Також відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України №2473-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право адекватно вчиненому порушенню застосувати до юридичних осіб (крім уповноважених установ) захід впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі до 100 відсотків суми операції, проведеної з порушенням валютного законодавства.
При цьому норми Закону України №2473-VIII та інших нормативно-правових актів, які регулюють зовнішньоекономічну діяльність, не звільняють від застосування штрафних санкцій та пені за порушення валютного законодавства у періоді здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і порушенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Відповідно до роз`яснень прес-центру судової влади України на офіційному сайті, поняття «форс-мажорні обставини» зустрічається у багатьох українських нормативно-правових актах. Для його позначення використовують різні назви: «форс-мажорні обставини», «обставини непереборної сили», «форс-мажор», але всі ці терміни є однаковими за змістом. За своєю суттю форс-мажор це непередбачувані обставини, які не залежать від волі сторін договору, за яких неможливо виконати покладені на них зобов`язання. У національному правовому полі компетентними органами щодо засвідчення обставин непереборної сили визначено Торгово-промислову палату України (надалі, також - ТПП) і 25 регіональних торгово-промислових палат: 24 обласних та міста Києва.
Запроваджені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» нововведення є додатковою нормативною підставою, на яку суб`єкти господарської діяльності можуть посилатися як на основу невиконання зобов`язань і спрощують процедуру визнання таких обставин форс-мажором ТПП України.
Просто існування карантину як особливих обставин життя країни чи області не є форс-мажором. Карантин стане форс-мажорною обставиною лише у випадку, якщо особа доведе неможливість виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, саме через нього.
Тобто потребує доказування причинно-наслідковий зв`язок між заходами введення карантину та конкретним випадком порушення (прострочення) обов`язків за конкретним договором. Доказом настання форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової плати України або регіональної палати. Обов`язок доказування настання форс-мажорних обставин покладено на заявника, який несе відповідальність за повне та належне оформлення заяви, достовірність викладених фактів, наданих документів, відомостей та доказів.
Відповідно до п. 109.1 статті 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п. 109.2 статті 109 ПК України - Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до п. 109.3 статті 109 ПК України у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125 1.2 - 125 1.4 статті 125 1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Таким чином нормами статті 109 ПК України чітко визначено випадки, коли необхідною умовою є встановлення вини. Відтак, спірні обставини у даній адміністративній справі не входить до вказаного переліку.
Пунктом 112.8 статті 112 ПК України чітко визначено перелік обставин, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Крім того, поняття винного діяння включає в себе як дію, так і бездіяльність.
Ухвалою Господарського суду в Івано-Франківській області від 04.05.2020 №909/327/20 у відкритті провадження у справі відмовлено. Відмовляючи у відкритті провадження, суд зазначив : «За п.1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє в відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 6 вказаної статті). Враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє в відкритті провадження в даній справі, оскільки сторони не передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом господарським судам України та з огляду на недоведення позивачем підстав для застосування положень статей 76, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» до спірних правовідносин, зауваживши при цьому, що позивач не позбавлений права звернутися за захистом свого права до відповідного суду за місцем реєстрації відповідача (нерезидента України), або скористатись правом на вирішення наявного спору в арбітражному порядку відповідно до застереження, наведеного в пунктах 13.1, 13.2 контракту №001/19-Е від 01.10.2019».
Проте, позивач не взяв до уваги висновок суду, усвідомлюючи безперспективність подальшого оскарження такого рішення, скористався правом звернення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України аж 22.12.2020.
Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача по справі, що у період з 04.05.2020 (дата відмови Господарським судом у відкритті провадження) до 12.11.2020 (дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків) було достатньо часу для звернення до компетентного суду та уникнення відповідальності у передбачений Законом спосіб, іншими словами, вбачається бездіяльність позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає адміністративний позов не обґрунтований, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.
Зважаючи на висновок суду про безпідставність позовних вимог в силу норм статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - Приватне підприємство "Лев" (вул. Джохара Дудаєва, 24 А, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20543228);

відповідач - Головне управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ ВП 43968084).

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 14 березня 2022 р.