Справа № 420/15725/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон Груп» (, місцезнаходження: 67801, Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2-а) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код ЄДРПОУВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 30 серпня 2021 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон Груп» до Одеської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить:

· визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 року

· визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00469 від 16.07.2021 року.

Ухвалою від 03 вересня 2021 року прийнято до провадження та відкрито загально-позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання зовнішньоекономічного договору, укладеного між ТОВ «Торгівельна компанія Юніон Груп» (Україна) та «PILSAN» (Туреччина) було поставлено позивачу партію товару, торгівельної марки - PILSAN. Виробник PILSAN DIS TICARET LTD. STI на виробничих потужностях PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S., Туреччина. Країна виробництва Туреччина, TR.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом до Одеської митниці була подана митна декларація № UA500500/2021/202844 від 16.07.2021 року, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору.

Позивачем до митної декларації було надано всі наявні у позивача документи.

У подальшому за вказаною МД було проведено формальні процедури консультації з митним органом.

Відповідач не погодився з заявленою декларантом митною вартістю та здійснив її коригування відповідним рішенням №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 року та склавши одночасно картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00469 від 16.07.2021 року.

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними, з огляду на таке.

Так, позивач зазначив, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Стосовно вимог відповідача щодо підтвердження витрат на транспортування позивач звертає увагу, що якщо законом не визначено доказ, виключно яким повинен підтверджуватись розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватись будь-якими доказами, що погоджується з позицією викладеної Верховним Судом.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватись розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. У зв`язку з цим пункт 2 оскаржуваного рішення є на думку позивача необґрунтованим.

Щодо сплати за придбаний товар, позивач зазначив, що особливості сплати, строки виробництва та виконання сторонами умов договору (контракту) від 03.12.2019 № б/н не впливають на митну вартість задекларованого товару. Поставлення товару поза межами строку за контрактом може свідчити про порушення контрагентами умов договору ВЕД, проте не може впливати на заявлену митну вартість задекларованого товару.

Щодо застосування іншого методу визначення митної вартості товарів позивач зазначив, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч. 2 ст. 58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості. Сама по собі наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом.

Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року підготовче провадження у справі продовжено строк на 30 днів.

Ухвалою від 08 листопада 2021 року задоволено клопотання представника відповідача та замінено відповідача на його правонаступника Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби України. Розгляд справи розпочато спочатку.

До суду 26 жовтня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:

1. Відповідно до пп. В) п.2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.02.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (надання послуг)) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано довідку про транспорті витрати від 13.05.2021 року № 13/05-2.

3. П. 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.12.2019 № б/н передбачено, що строки виробництва (доставки товару до пункту самовизову) складає 30 днів з моменту підтвердження оплати по проформі-інвойсу (загальна сума 48518,06), проте до митного оформлення надано платіжні доручення від 06.05.2021 року та від 23.04.2021 року на загальну суму 39197,86 грн.

З урахуванням, наявних у митної декларації розбіжностей запропоновано надати додаткові документи, але листом від 16.07.2021 року позивач повідомив про надання вичерпаного переліку додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Оскільки, в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подано витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою особою митною вартістю, та видана картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Ухвалою від 22 грудня 2021 року, що занесена до протоколу підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

На відкрите судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчать звіти про надсилання судових повісток електронною поштою.

В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача (вхід. № ЕП/24468/21 від 13.09.2021 року).

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 09 лютого 2022 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Торгівельна компанія Юніон Груп» (покупець) та «PILSAN DIS YICARET LTD. STI» (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір контракт на міжнародний комерційний продаж товарів від 03.12.2019 (надалі Контракт) (а.с.33-36).

Відповідно до розділів 2,3 Контакту, продавець поставляє товар лише покупцю (ексклюзивне право продажи товару). Таким чином, продавець має право на поставку товару на територію України виключно до компанії ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП».

Доставка EXW (самовивіз).

Строки виробництва (дата доставки до пункту самовивизу) 30 днів з момента підтвердження оплати.

На виконання вимог договору продавцем здійснено поставки партії товару:

Товар № 1: Іграшки у наборах: Набір іграшковий будиночок, ар. 03101 36 наборів. Товар № 2 Іграшки, головоломки: головоломка сорт ер, арт. 03187 -36 шт. Товар № 3 іграшки для конструювання- конструктор машинка, ар. 03217-60 шт., конструктор машинка, арт. 03227-48 шт. Товар № 4 іграшки для дітей, з пластику: Пірамідка, ар. 03267 48 шт., Машинка екскаватор з пластику, ар. 06206 24 шт. Товар № 5 Меблі для сидіння з пластику: Стілець дитячий, арт. 03417 24 шт. Товар № 6 - дошки грифельні для писання чи малювання: дошка для малювання, арт 03 418 120 шт., дошка для малювання, арт. 03420 78 шт., дошка для малювання, арт. 03428 -66 шт. Товар № 7 Інвентар та обладнання для гри та дозвілля: Будиночок ігровий, арт. 06437 7 шт. Товар № 8 Іграшки на колесах, в асортименті: причеп для трактора педального, арт. 07 8 295 50 шт., трактор педальний, арт. 07 314 350 шт., трактор педальний, арт. 07 316 -119 шт., причеп для трактора педального, арт. 07 317 100 шт. Товар № 9 Вироби побутові з полімерних матеріалів, не медичного призначення: Горщик дитячий, арт. 07 561 16 шт., торгівельної марки - PILSAN. Виробник PILSAN DIS TICARET LTD. STI на виробничих потужностях PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S., Туреччина. Країна виробництва Туреччина, TR.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом до Одеської митниці була подана митна декларація № UA500500/2021/202844 від 16.07.2021 року, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору.

Позивачем до митної декларації було надано всі наявні у позивача документи, а саме:

Пакувальний лист б/н від 12.07.2021 року;

Рахунок-проформа № від 24.06.2021 року;

Рахунокфактура (інвойс) №РТА423 від 12.07.2021 року;

Автотранспортна накладна № б/н від 13.07.2021 року;

Декларація про проходження товару № РТА423 від 12.07.2021 року;

Сертифікат про походження товару форми А № 0457538 від 12.07.2021 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару від 06.07.2021 року;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 008 від 02.07.2021 року;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 03.12.2019 року;

Зовнішньоекономічний контракт б/н від 03.12.2019 року та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 02.03.2021 року;

Договір про перевезення № 0505/1 від 05.05.2021 року;

Копія митної декларації країни відправлення № 21590400ЕХ019110 від 12.07.2021 року.

За результатами визначення правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари № 3, № 4, № 5, що стало підставою прийняття оскаржуваного рішення.

Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 року є:

1. Відповідно до пп. В) п.2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.02.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (надання послуг)) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано довідку про транспорті витрати від 13.05.2021 року № 13/05-2.

3. П. 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.12.2019 № б/н передбачено, що строки виробництва (доставки товару до пункту самовизову) складає 30 днів з моменту підтвердження оплати по проформі-інвойсу (загальна сума 48518,06), проте до митного оформлення надано платіжні доручення від 06.05.2021 року та від 23.04.2021 року на загальну суму 39197,86 грн.

Також митним органом була видана картка відмова в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00469 від 16.07.2021 року.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

За результатами визначення правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 року, а саме:

1. Відповідно до пп. В) п.2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.02.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (надання послуг)) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано довідку про транспорті витрати від 13.05.2021 року № 13/05-2.

3. П. 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.12.2019 № б/н передбачено, що строки виробництва (доставки товару до пункту самовизову) складає 30 днів з моменту підтвердження оплати по проформі-інвойсу (загальна сума 48518,06), проте до митного оформлення надано платіжні доручення від 06.05.2021 року та від 23.04.2021 року на загальну суму 39197,86 грн.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов такого висновку.

Митним кодексом України передбачено та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Стосовно вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, суд зазначає, що позивачем надано відповідачу пояснення, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими декларантом не передбачалось.

З огляду на те, що умовами контракту не передбачено жодних спеціальних умов щодо пакування товару договором та інвойсами, та відповідачем не надано докази на спростування наведених позивачем обставин, суд доходить висновку, що позивачем доведено, що вартість пакування входить до вартості товару.

Стосовно вимог відповідача щодо підтвердження витрат на транспортування позивач звертає увагу, що якщо законом не визначено доказ, виключно яким повинен підтверджуватись розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватись будь-якими доказами.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватись розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. У зв`язку з цим пункт 2 оскаржуваних рішень є на думку позивача необґрунтованим.

Так, суд встановив, що умовами Контакту передбачено доставка EXW (самовивіз).

Відповідно до поданих до митного оформлення документів, позивачем встановлено умови поставки EXW TR Килкларели, та на підтвердження надано договір між декларантом та ТОВ «САНЛІТ» від 05.05.2021 року та заявки на перевезення до нього, які не прийняті митним органом.

Надаючи оцінку вказаним доводам та запереченням сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до Офіційних правил Інкотермс 2010, EXW EX WORKS (... named place) ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця, Термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Суд встановив, що разом з митною декларацією позивач надав митному органу копію договору про перевезення №0505/21 від 05.05.2021 року, автотранспортні накладні та копії митної декларації країни відправлення.

Додатково позивачем надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг, довідку про транспортні витрат від 13.05.2021 року № 13/05-2, заявку №008 від 02.07.2021 року до договору перевезення.

Відповідно до п. 4.2. договору про перевезення №0505/21 від 05.05.2021 року, оплата перевезень проводиться Експедитором проти рахунків Перевізника, до яких додаються 2 оригінали належним чином оформлених ТТН або CMR з відмітками митного органу та отримувача вантажу про одержання вантажу, зареєстрованої податкової накладної в електронному реєстрі податкових накладних та інші документи, пов`язані з перевезенням вантажу та за умови відсутності претензій по наданим послугам.

Згідно з п. 4.4. цього договору, рахунки Перевізника оплачуються Експедитором протягом 15 банківських днів з дати отримання рахунку, при наявності всіх підтверджуючих документів згідно з п. 4.2.

Таким чином, суд доходить висновку, що умовами договору про перевезення не передбачено обов`язок оплати за послуги перевезення до моменту митного оформлення.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Текстуальний аналіз змісту вказаної норми права доводить, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що надані позивачем митному органу документи та пояснення відповідають умовам договору про перевезення, є логічними та містять необхідні відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів згідно із положеннями ч.2 ст. 53 МК України для визначення вартості товару.

Стосовно того, що пунктом 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.12.2019 № б/н передбачено, що строки виробництва (доставки товару до пункту самовизову) складають 30 днів з моменту підтвердження оплати по проформі-інвойсу (загальна сума 48518,06), проте до митного оформлення надано платіжні доручення від 06.05.2021 року та від 23.04.2021 року на загальну суму 39197,86 грн., суд зазначає таке.

Згідно з положень п.п. 4, 5 ст. 54 МК України, митний орган зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

А тому суд погоджується з доводами позивача, що викладені умови контракту, особливості сплати, строки виробництва та їх недотримання не впливають на митну вартість задекларованого товару.

Матеріалами справи підтверджено, що декларантом надано митному органу документ на підтвердження здійснення оплати банківський платіжний документ, що стосується товару від 06.07.2021 року, що є належним доказом підтвердження здійснення оплати за товар.

Тому суд доходить висновку, що митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Вищевикладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи представника відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, яка відбулась між сторонами, але митний орган не врахував наданих позивачем пояснень.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючі встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення контролю митної вартості, приймаючи рішення не довів правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, керуючись приписами ст. 139 КАС України судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон Груп» (, місцезнаходження: 67801, Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2-а) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код ЄДРПОУВП 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови Одеської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00469 від 16.07.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон Груп» (, місцезнаходження: 67801, Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2-а) судовий збір в розмірі 4540 грн. 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко