Справа № 380/2336/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/2336/21 пров. № А/857/20634/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Судової Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

за участю представника позивача Корната Р.П.,

за участю представника відповідача Кельбас Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року, прийняте суддею Качур Р.П. о 10 годині 38 хвилині у місті Львові, повний текст складено 08.10.2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Завод ЕлектронМаш» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (надалі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 232 від 20.01.2021 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року позов задоволено .

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2020 року правомірно включив суму від`ємного значення, що не перевищує суму обчислену відповідно до п. 200-1.3 статті 200 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20.1) у розмірі 2000155 грн. Таким чином, висновок податкового органу про неправомірність віднесення ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ за жовтень 2020 року суми від`ємного значення, яка враховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, в розмірі 2000155 грн є необґрунтованим.

Відповідачем не доведено факту порушення позивачем Податкового кодексу України щодо неправомірного віднесення ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ за жовтень 2020 року суми від`ємного значення, яка враховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 2000155 грн, відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 232 від 20.01.2021 року є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що однією із ключових умов для зарахування платником податків суми від`ємного значення з податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу із зазначеного платежу є факт наявності такої заборгованості за попередні звітні періоди.

Виходячи із даних інтегрованої картки платника податків, податковий борг позивача в сумі 3 169 159, 50 грн. виник 30.10.2020 року внаслідок несплати узгодженої суми самостійно задекларованих грошових зобов`язань з ПДВ згідно декларації за вересень 2020 року № від 20.10.2020 року.

Своє право на спрямування від`ємного значення в рахунок погашення податкового органу з ПДВ позивач обґрунтовує тим фактом, що заборгованість виникла за попередній звітній період, оскільки її сформували нарахування згідно декларації за вересень, тоді коли саме зарахування було здійснено згідно декларації за жовтень.

Водночас, як вже було зазначено вище, ключовою умовою для визначення права платника податку на таке зарахування є факт наявності заборгованості за попередні звітні періоди, тобто періоди, що передують тому, в межах якого платник податків спрямовує від`ємне значення в рахунок погашення податкового боргу.

У зазначеному випадку звітним періодом був жовтень 2020 року, відповідно податковий борг мав би утворитись у місяцях, що передували жовтню 2020 року.

Разом з тим, нарахування за вересень згідно декларації від 20.10.2020 року № набувають статусу податкового боргу 30.10.2020 року, тобто, поза межами звітного періоду.

Додатково зазначає, що згідно даних інтегрованої картки платника станом на таку дату (01.10.2020 року) в позивача обліковується не заборгованість з ПДВ, а переплата в сумі 8,52 грн.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, за результатами якої складено акт № 3733/13-01-04-13/38172658 від 18.12.2020 року (далі - акт перевірки) (а.с. 7-12).

У ході проведення перевірки встановлено порушення ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (неправомірно віднесено до рядка 20.1 податкової декларації з ПДВ за жовтень 2020 року суму 2000155 грн, що призвело до неправомірного погашення в інтегрованій картці платника податкового боргу в сумі 2000155 грн).

На підставі висновків акта перевірки Головним управління ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми В4 № 232 від 20.01.2020 року.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Абзацом б пункту 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно пункту 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачених отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, форми та порядок заповнення яких затверджено Порядком № 21, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року (п. 200.7 ст. 200 ПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що фактично доводи податкового органу про порушення позивачем п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України ґрунтуються на тому, що позивачем неправомірно віднесено до рядка 20.1 податкової декларації з ПДВ за жовтень 2020 року суму 2000 155 грн., що призвело до неправомірного погашення в картці особового рахунку платника податкового боргу в сумі 2 000 155 грн.

Оцінюючи такі доводи податкового органу колегія суддів звертає увагу на те, що саме до повноважень платника податку належить вирішення питання, яким чином використати суму від`ємного значення з податку на додану вартість у відповідності до положень ст.200.4 ст.200 ПК України.

Так, згідно з нормами п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з абз.4 п.5 розділу ІІІ наказу Мінфіну України від 28.01.2016 року №21, платники податку, які відповідно до ст.200 ПКУ мають право на бюджетне відшкодування ПДВ, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 ст.200-1 Розділу V ПК України на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з початку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 Д3 (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації. При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання Д3 (додаток 3) та Д4 (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.

Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

З урахуванням положень ст.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, таку суму платник податків має право на власний розсуд або зарахувати у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (відображається у рядку 20.1 декларації), або має право на бюджетне відшкодування (на рахунок платника у банку або у рахунок сплати грошових зобов`язань, відображається у відповідних підрядках рядку 20.2 декларації), або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (відображається у рядку 20.3 декларації).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від`ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності. Суб`єкт господарювання може ці суми використати у напрямку зменшення наявного податкового боргу, зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного періоду чи одержати їх з Бюджету на власний рахунок, за визначених податковим законодавством умов.

При цьому, самостійне визначення платником податків черговості врахування від`ємного значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, на погашення податкового зобов`язання наступного податкового періоду, по відношенню до податкового кредиту цього періоду не порушує вимог п.200.4. ст.200 ПК України.

Таким чином, ані норми Податкового кодексу України, ані порядок складання податкової декларації з ПДВ не передбачає ніяких інших дій для визначення суми бюджетного відшкодування ПДВ, крім вищенаведених, у тому числі й будь-якого співставлення сум задекларованого від`ємного значення звітного та попереднього податкових періодів.

Наведене вище дає підстави стверджувати, що висновки акту перевірки не узгоджуються з вимогам законодавства, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах податкового обліку, а зроблені внаслідок довільного трактування норм податкового законодавства.

В контексті наведеного судами також з`ясовано, що контролюючий орган не ставить під сумнів право позивача на спірні суми бюджетного відшкодування (факт виникнення від`ємного значення та сплату таких сум).

Зазначене вище відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 520/11506/19.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зміст наведеного, саме на контролюючі органи покладається обов`язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні зобов`язання та застосовано фінансові санкції, довести правомірність нарахування суми таких зобов`язань.

Разом з тим, протилежний висновок позиції відповідача вбачається з роз`яснення ДПС України у категорії 101.26 розділу «Запитання-відповіді з Бази знань» ЗІР (zir.sfs.gov.ua) та листа «Про надання інформації» №4805/6/13-01-18-04-12 від 24.02.2021 року, яким суд першої інстанції надав оцінку.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не доведено факт порушення ТзОВ «Завод ЕлектронМаш» положень ПК України, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо невідповідності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам частини другої статті 2 КАС України та наявністю підстав до їх скасування.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 380/2336/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 15.03.2022 року у зв`язку із перебуванням судді Судової - Хомюк Н.М. у відпустці.