Справа № 160/15286/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
02.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 по 31.07.2020, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 обчислити та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 по 31.07.2020, грошову допомогу для оздоровлення за 2020 рік, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2020 рік з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020.
Позовна заява обґрунтована протиправними діями відповідача щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших виплат без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.21 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
19.10.21 року Військовою частиною НОМЕР_1 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підставі роздавальних відомостей, які надала військова частина НОМЕР_2 , військовою частиною НОМЕР_1 було зараховано на особистий рахунок ОСОБА_1 всі нараховані кошти, а саме грошове забезпечення з 29.01.2020 року по 31.07.2020 року (витяг з роздавальної відомості №6/1, №28/2, №84/3, №112/4, №155/5, №202/6, №242/8), грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2020 рік (витяг з роздавальної відомості №242/8). Виходячи з вищевикладеного, командування військової частини НОМЕР_1 , під час організації та проведення заходів бойової підготовки, повсякденної життєдіяльності військ суворо дотримується вимог Законів України, Статутів Збройних сил України та інших нормативно - правових актів щодо соціального та правового захисту військовослужбовців.
05.10.21 року Військовою частиною НОМЕР_2 надані пояснення щодо позову, за змістом яких ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення з 01.07.2017 року по 31.07.2020 року. Військова частина НОМЕР_2 перебуває на всіх видах забезпечення, у тому числі грошовому та речовому, у військовій частині НОМЕР_1 . Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 отримав грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2020 роки. Нарахування проводилося із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року, відповідно пункту 4 Постанови кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 8 наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам».
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира військової частини з морально - психологічного забезпечення.
Позивач отримав статус учасника
бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 03.07.2015 року.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.07.2020 року №172 позивач посаду здав та був виключений із списків особового складу 31.07.2020 року.
З дослідженого в судовому засіданні витягу з наказу №172 від 31.07.2020 року вбачається забезпечення виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2020 рік.
Військовою частиною НОМЕР_2 було нараховано та виплачено позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, грошову компенсацію за не використані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2020 роки із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року, відповідно пункту 4 Постанови кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 8 наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам», що було підтверджено відповідачем в письмових поясненнях на позовну заяву.
Зокрема, з наданих витягів з роздавальних відомостей про виплату грошового забезпечення та винагороди за безпосередню участь в ООС особовому складу Військової частини НОМЕР_2 №6/1, 28/2, 84/3, 112/4,155/5 ,202/6, 242/8 та 117 вбачається нарахування грошового забезпечення обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня 2018 року та помноженого на тарифний коефіцієнт 34.
Враховуючи те, що протягом 2020 року грошове забезпечення позивача нараховувалося та виплачувалося із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, 15 липня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з проханням вжити відповідних заходів щодо здійснення перерахунку та доплати належного за період з 29.01.2020 року по день звільнення грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Проте, письмової відповіді на звернення позивач не отримав.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Суспільні відносини з винагороди за працю військовослужбовця додатково деталізовані приписами ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За правилом ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
З 01.01.2008 р. розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294.
30.08.2017 р. з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців КМУ було прийнято постанову №704 (далі за текстом постанова КМУ 704).
Згідно з п.10 постанови КМУ 704, вона набирає чинності з 01.01.2018 р.
Пунктом 4 постанови КМУ було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Отже, Урядом України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Постановою КМУ від 27.12.2017р. №1052 до п.10 Постанови КМУ 704 були внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018р. а 01.01.2019р.
Таким чином, станом на 01.01.2018р. постанова КМУ 704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було регламентовано постановою КМУ від 07.11.2007 р. №1294.
Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018 р.
При цьому, п.4 Постанови КМУ 704 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з 01.03.2018 р. Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р.
Пункт 4 Постанови КМУ 704 у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103 діяв до моменту скасування п.6 постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103 у межах справи №826/6453/18 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р.), тобто до 29.01.2020 р.
З 29.01.2020 р. була відновлена юридична дія п.4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Отже, з 29.01.2020 р. знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Проте, згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 р. у справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 р. у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 р. у справі №200/3757/20-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, під час розв`язання колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. №1774-VІІІ та п.4 постанови КМУ №704 у редакції до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018 р. №103 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.
Водночас із цим, з 29.01.2020 р. була відновлені дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 р.
Звідси слідує, що 29.01.2020 р. настала подія підвищення розміру винагороди за службу діючого військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто станом на 01.01.2020 р., а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р.
З 01.10.2020 р. набула чинності постанова КМУ від 28.10.2020 р. №1038, котра також внесла зміни до порядку обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 р. №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що станом на 01.01.2018 р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.
Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 р. №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що станом на 01.01.2020 р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу дорівнює - 2102,00грн.
Статтею 7 Закону України від 15.12.2020 р. №1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що станом на 01.01.2021 р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2270,00 грн.
Відтак, з 29.01.2020 р. грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 р. за Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) з 29.01.2020 по 31.07.2020 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) з 29.01.2020 по 31.07.2020 з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020.
При цьому, вимоги заявлені до Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягають, з огляду на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , відтак саме Військова частина НОМЕР_2 має здійснювати остаточний розрахунок при звільнені.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 31.07.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29.01.2020 року по 31.07.2020 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2020 рік з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська