Справа № 160/13205/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/13205/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі №160/13205/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати у повному обсязі:

- податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 № -0462;

- податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 № -0462.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 24.04.2021 № -0462 та від 27.04.2021 № -0462.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Соборному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник земельного податку з фізичних осіб та орендної плати з фізичних осіб.

У власності ОСОБА_1 перебували нежитлові приміщення, що знаходяться у м. Дніпрі за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.02.2016 року, номер запису № 13351818.

У зв`язку з володінням нерухомим майном, між Дніпровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договори з оренди землі, а саме:

- від 30.01.2006 № 539, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0011 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення магазину продовольчих товарів;

- від 30.01.2006 № 538, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,0176 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення магазину продовольчих товарів.

За нотаріально посвідченим актом приймання-передачі від 31.12.2015 всі об`єкти нерухомого майна, що належали ОСОБА_1 на праві власності, були передані останнім до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», що підтверджується копіями інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що містяться в матеріалах справи.

27.04.2021 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення, нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2021 рік, до термінів дії договорів оренди, тобто до 04.05.2021. (а.с. 7, 8)

Позивач, не погодившись з правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що з 2016 року об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , перебували у приватній власності ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», право власності якого було зареєстроване у встановленому законодавством порядку, то після відчуження даних об`єктів нерухомості та реєстрації права власності на них за іншою юридичною особою, позивач не повинен сплачувати орендну плату за земельні ділянки, користувачем яких він не є.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 якого плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі - орендна плата).

14.1.72. земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 271.1 статті 271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: 271.1.1. нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; 271.1.2. площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (пункт 285.1 статті 285 ПК України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативно-грошова оцінка землі з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України від 06.10.1998 № 161 «Про оренду землі» регулюються відносини, пов`язані з орендою землі,

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У той же час, частинами 1 та 2 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Положеннями ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Частиною третьою ст. 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Колегія суддів зазначає, що з часу коли ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» набуло у власність об`єкти нерухомого майна припинилося право користування земельними ділянками, на яких розташовані зазначені об`єкти.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею ст.78 КАС України визначені підстави звільнення від доказування. Відповідно до частини 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року по справі № 160/9419/20, яке набрало законної сили, факт передачі об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» з`ясований і підтверджений, податкові повідомлення-рішення щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб визнані протиправними та скасовані.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неправомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень. Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі №160/13205/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко