Справа № 560/5681/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5681/20
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.06.2021 №0-2225, №0-225,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі - відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, згідно з якими нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки фізичній особі, яка є власником майна.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 5 лютого 2021, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021, позов задоволив частково, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 24 червня 2020 року №0-2225 та податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 24 червня 2020 року №0-2225 в частині. В решті вимог позову відмовив.

Постановою Верховного Суду від 10.08.2021 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24 червня 2020 року №0-2225, №0-2225, справу в частині цих вимог направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 червня 2020 року №0-2225 рішення судів залишені без змін.

Суд прийняв справу до розгляду та витребував письмові докази, про які зазначив Верховний Суд у постанові від 10.08.2021, зокрема завірені копії документів, що підтверджують роботи з реконструкції, або інші роботи щодо капітального та поточного ремонтів, які здійснювались позивачем впродовж звітних періодів по об`єкту «комплекс швейна фабрика» (загальною площею 7 338,6 кв. м.), а також докази, що підтверджують факт зупинення роботи підприємства внаслідок капітального ремонту, реконструкції, припинення використання об`єкта/об`єктів за функціональним призначенням.

Доводи позивача полягають у тім, що віднесення належних їй будівель до класу 1251 "Будівлі промисловості" дає підстави для звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Разом з тим, відповідачем були нараховані податкові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з чим позивачка не погоджується, вказуючи на те, що стосовно цих об`єктів діють відповідні податкові пільги.

Суть відзиву Головного управління ДПС у Хмельницькій області полягає у тому, що за даними податкового органу ОСОБА_1 не подавалась інформація про використання нею у своїй господарській діяльності за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, нежитлових будівель, стосовно яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Оскільки позивачка у звітному періоді не здійснювала промислове виробництво з використанням зазначених будівель, право на пільгу у вигляді звільнення від сплати податку на промислові будівлі вона не має. У задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Під час нового розгляду справи сторони надали суду додаткові письмові пояснення.

Позивачка у додаткових поясненнях зазначає, що об`єкт нерухомого майна комплекс швейної фабрики за адресою АДРЕСА_1 згідно з договором позички від 01.01.2019 частково переданий в позичку TOB «Т-Стиль» для здійснення виробничо-господарської діяльності за напрямком швейне виробництво. Інша частина вказаного комплексу поступово реконструюється для можливого використання за призначенням у галузі швейного виробництва, оскільки фабрика була придбана у занедбаному стані і її відновлення потребує значних капіталовкладень. Інший об`єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розміщений за адресою АДРЕСА_2 , також частково використовується. Позивач зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові не вказує на те, у якому обсязі повинен використовуватись об`єкт нерухомого майна (повністю чи частково)

Відповідач у додаткових поясненнях зазначає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення своєчасно скеровувались за двома зареєстрованими адресами позивачки та нею отримані, про що свідчать надані докази - повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (надалі - ПКУ) платниками податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток ( підпункт 266.3.1. пунктом 266.3 статті 266 ПКУ) База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування ( підпункт 266.5.1. пунктом 266.5 статті 266 ПКУ ) Податкове зобов`язання за звітний рік сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з наявних у органу ДПС відомостей ( дані про об`єкти нерухомого майна, які містяться у відповідних Реєстрах) за позивачкою зареєстровані наступні об`єкти нежитлової нерухомості:

- тип об`єкту - "комплекс", доповнення до типу - "комплекс швейна фабрика" за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 7 338,6 кв. м.;

- тип об`єкту - "цілісний майновий комплекс", доповнення до типу - "цілісний майновий комплекс, база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 4391,40 кв. м.

- тип об`єкту - "цілісний майновий комплекс", доповнення до типу - "цілісний майновий комплекс, база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою Хмельницька область, Летичівський; район, с. Головчинці, загальна площа 5405,1 кв. м.

24 червня 2020 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведене нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та сформовані наступні податкові повідомлення-рішення:

- №0-2225 по об`єкту "комплекс швейна фабрика" загальною площею 7 338,6 кв. м. на суму 76 559,94 грн. ,

- №0-2225 по об`єкту "цілісний майновий комплекс, база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " загальною площею 5 405,1 кв. м. на суму 67 666,45 грн.,

- №0-2225 по об`єкту "цілісний майновий комплекс, база відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " загальною площею 4391,40 кв. м. на суму 54975,94 грн.

Розгляд справи відбувається в межах позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення №0-2225 від 24 червня 2020 та податкового повідомлення - рішення №0-2225 від 24 червня 2020.

Що стосується податкового повідомлення - рішення № 0-2225 від 24 червня 2020 року, яким визначено суму податкового зобов`язання щодо об`єкта нерухомого майна, що складається з комплексу - швейна фабрика загальною площею 7 338,6 кв. м., розташованого за адресою Хмельницька область, місто Волочиськ, вулиця Незалежності, будинок 2а, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла у 2019 році) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК).

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику. У той же час, обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки: звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості" лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу застосоване бути не може, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. При цьому cама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття "промисловість", у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не лише з його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), але і з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції. Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпідпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, спрямоване на зменшення податкового навантаження на тих платників податків, які є власниками цих об`єктів нерухомості з метою стимулювання їх використовувати такі об`єкти за функціональним призначенням.

Як зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 10.08.2021, не є спірним питання, чи відноситься майно позивачки до будівель промисловості. Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суди попередніх інстанцій виходили з того, що застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, у тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 у справі № 820/3556/17. У цій постанові Судова палата частково відступила від попередніх висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15 травня 2018 (справа №806/2676/17) в частині того, що застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявності будівель промисловості та перебування їх у власності промислових підприємств.

Верховним Судом сформульований новий правовий висновок, відповідно до якого застосування підпідпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, у тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду)

Верховний Суд у постанові від 10.08.2021 зазначає, що факт невикористання об`єкта промисловості за функціональним призначенням був встановлений судами на підставі відомостей про те, що у 2019 році позивачка не здійснювала промислове виробництво. У той же час, не були перевірені доводи про те, що вказаний об`єкт промисловості знаходиться на реконструкції та поступово відновлюється до стану придатного до використання за призначенням (не витребувані та не досліджені докази реконструкції або інших робіт капітального та поточного ремонтів, які здійснювала позивачка впродовж звітних періодів) Верховний Суд зазначає, що зупинення підприємства внаслідок капітального ремонту, реконструкції тощо не є безумовною підставою для висновку, що власник припинив використання таких об`єктів за функціональним призначенням, оскільки такі роботи можуть свідчити й про підготовку до виробництва. Отже, під час розгляду справи доказуванню підлягають не лише обставини щодо статусу належного позивачці об`єкта нерухомості, але й щодо використання об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду)

Як встановлено судом, належний позивачці комплекс швейної фабрики загальною площею 7338,6 кв. м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 , належить до будівель промисловості.

За договором позички від 01.01.2019 позивач передала ТзОВ "Т-Стиль" частину виробничого комплексу швейної фабрики площею 200 м. кв. строком використання до 31.12.2020 ( акт приймання - передачі об`єкта від 01.01.2019, довідка ТзОВ "Т-Стиль" від 06.04.2019 про здійснення виробничо - господарської діяльності)

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували дійсне використання решти площі швейної фабрики впродовж 2019 року для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції)

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка подавала податковому органу будь-яку інформацію про використання нею зазначеного комплексу будівель або його частин у господарській діяльності за функціональним призначенням (тобто для промислового виробництва)

Беручи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10.08.2021 у цій справі, судом витребувані докази того, що вказаний об`єкт промисловості знаходиться/знаходився на реконструкції або відновлюється/відновлювався до стану придатного до використання за призначенням.

Позивачем наданий наказ фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 № 1 від 15.01.2019, з якого не вбачаються обставини, які свідчать про проведення робіт з реконструкції або капітального/ поточного ремонтів на об`єкті впродовж звітних періодів.

Наданий суду наказ щодо зупинення роботи суд оцінює критично, оскільки з його змісту не є зрозумілим, робота якого "підприємства" підлягає зупиненню і який зв`язок позивач як фізична особа-підприємець має з "підприємством", роботу якого вона зупиняє.

На думку суду, зазначений наказ а також інші надані позивачкою документи не підтверджують того, що на об`єкті за адресою АДРЕСА_1 позивачкою здійснюється або здійснювалась будь - яка діяльність, яку можна означити як промислове виробництво. Так, суду не надані будь-які належні докази, на підставі яких можливо прийти до висновку, що на вказаному об`єкті ( в частині, яка не передана у користування іншій особі) дійсно організований ( або був наявний ) активний виробничий процес, задіяні промислові потужності для виготовлення промислової продукції, залучені трудові ресурси, основні та оборотні засоби, організований логістичний, бухгалтерський супровід та переміщення продукції на склади тощо.

Відомості стосовно використання частини об`єкта, переданої у позичку ТзОВ "Т-Стиль", які надані суду, мають значення для оцінки правильності визначення частки об`єкта нерухомого майна, яка підлягає або не підлягає оподаткуванню, позаяк та частина об`єкта, яка знаходиться у користуванні іншої особи, повинна бути виключена з розрахунку бази оподаткування.

Суд відхиляє покликання на те, що норма закону передбачає податкову пільгу лише виходячи з самого факту володіння об`єктом, призначеним для промислового виробництва. Як зазначається вище, Верховним Судом надане логічне та зрозуміле тлумачення відповідних положень Податкового кодексу в цілях єдності судової практики, суть якого спрямована не на обмеження кількості осіб, до яких можливо застосувати податкову пільгу, а на стимулювання безпосереднього використання власниками об`єктів за їх призначенням у промисловому виробництві.

Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 24.06.2020 №0-2225 є правомірним в частині нарахування податкового зобов`язання за виключенням з розрахунку площі об`єкта, переданої у користування іншій особі. Інакше кажучи, оскільки відповідач нарахував позивачці податкове зобов`язання на всю площу об`єкта, однак частина його знаходилась у користуванні іншої особи ( 200 м. кв. передані користувачу ТзОВ "Т-Стиль") податкове рішення підлягає скасуванню в частині нарахування податку на площу, яка не знаходилась у користуванні позивачки.

Що стосується податкового повідомлення - рішення № 0-2225 від 24.06.2020 року, яке на думку позивача є протиправним через помилку під час розрахунку, суд враховує таке.

З розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , вбачається, що суму податку в розмірі 54 975,94 грн. визначено позивачці за об`єкт нерухомого майна площею 4391,40 кв. м., розташований за адресою АДРЕСА_2 . Об`єктом оподаткування є цілісний майновий комплекс бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Відповідно до рішення № 7-54/2018 від 27 липня 2018 Меджибізької селищної ради було визначено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік, зокрема ставка податку за 1 кв. м. площі відповідного призначення встановлена в розмірі 0.3% мінімальної заробітної плати. Мінімальна заробітна плата на 2019 рік в Україні визначена Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік", та з 01.01.2019 0,3% від мінімальної заробітної плати складає у заокругленому вигляді 12 грн. 52 к. (4 173, 00 * 0.3/100)

Відповідно до розрахунку позивача розмір податку становить 54 980,33 грн. (4 391,40* 12,52), тоді як у оскаржуваному рішенні №0137378- 5805-2225 зазначено інший розмір - 54 975,94 грн. Судом встановлено, що під час розрахунку відповідач застосував числове значення ставки податку без заокруглення, тобто виходив зі значення 12,519 грн., зважаючи на що виникла розбіжність в меншу сторону. На думку суду, відповідач здійснив більш точний і правильний розрахунок.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.08.2021 щодо цього податкового рішення зазначає, що враховуючи, що розмір об`єкта оподаткування та ставка податку не є спірними між сторонами, а визначена сума податку не перевищує суму, яку вважає вірною позивач, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо правомірності такого обчислення.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для визнання цього податкового рішення протиправним.

Стосовно доводів щодо ненаправлення позивачці копій спірних рішень, судом встановлено, що станом на дату їх складання (24.06.2020) ОСОБА_1 згідно з даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Хмельницької області (РНОКПП НОМЕР_1 ) проживала за адресою АДРЕСА_3 . Станом на 24.06.2020 ОСОБА_1 також перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області, Хмельницькій ДПІ (м. Хмельницький) як фізична особа-підприємець за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до пп. 266.7.1. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних

осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку. Згідно з пп. 266.7.2. п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області податкові повідомлення-рішення

№0-2225 та №0-2225 від 24.06.2020 надіслані на адреси: АДРЕСА_4 , про що свідчить повідомлення про вручення за номером відправлення 953, та АДРЕСА_3 , про що свідчить повідомлення про вручення за номером відправлення 961, з відміткою про особисте вручення. Таким чином, доводи стосовно того, що оскаржені повідомлення рішення не були надіслані, спростовуються наданими суду доказами.

Зважаючи на встановлені судом обставини, перевірені доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 24.06.2020 року №0-2225 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання, нарахованого на 200 кв. м. площі об`єкта нерухомості, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ( яка передана за договором від 01.01.2019 у строкове безоплатне володіння та користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Т-Стиль")

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 березня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,297)

Головуючий суддя І.С. Козачок