Справа № 380/13427/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/13427/21 пров. № А/857/23051/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року (головуючий суддя Кухар Н.А., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Жовківської державної податкової інспекції Червоноградського управління Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій та зобо`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, Жовківської Державної податкової інспекції Червоноградського управління Головного управління Державної податкової служби у Львівській області в якому просив:визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Львівській області щодо виставлення вимоги від 11 лютого 2020 р. № Ф- 10097-53, станом на 31 січня 2020 р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, на суму 29 293, 44 грн., та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2021 р. № Ф- 10097-53, станом на 31 січня 2021 р. зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 38 888, 74 грн; визнати протиправними дії Жовківської Державної податкової інспекції Червоноградського управління Головного управління Державної податкової служби у Львівській області по нарахуванню йому єдиного соціального внеску за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2021 року, на загальну суму 38 888, 74 гривень; зобовґязати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області відкликати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2020 р. № Ф- 10097-53, станом на 31 січня 2020 р. із заборгованості на прізвище ОСОБА_1 сплати єдиного внеску, на суму 29 293, 44 грн., та № Ф- 10097-53, станом на 31 січня 2021 р. із заборгованості на прізвище ОСОБА_1 сплати єдиного внеску, на суму 38 888,74 грн., та скасувати як незаконне, рішення про нарахування ОСОБА_1 грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску в сумі 38 888,74 грн.; зобовґязати Жовківську Державну податкову інспекцію Червоноградського управління Головного управління Державної податкової служби у Львівській області протиправно нараховану ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2021 року загальну суму 38 888, 74 грн. зі сплати єдиного внеску списати, та зняти ОСОБА_1 з інтегрованого обліку АІС «Податковий блок» як платника єдиного внеску та звітності відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників від 13 травня 2020 р. № 592-ІХ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи, просить скасувати таке рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що його позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1892, виданого Львівською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 12 липня 2012 року, він займається адвокатською діяльністю.

Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачував, тому, що з 2011 року є пенсіонером за віком. З 01.07.2011 мав статус інваліда війни 3-ї групи, а з 23.03.2020 є інвалідом війни 2-ї групи. Відповідач жодним чином до вказаного часу не повідомляв про нарахування, та не зобовґязував його сплачувати ЄСВ. Тому за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2021 року так і на даний час у нього був відсутній обов`язок по сплаті єдиного соціального внеску, а отримані вперше, 17.06.2021 вимога від 11.02.2020 № Ф-10097-53 на суму 29 293,44 грн, та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2021 року № Ф- 10097-53, станом на 31 січня 2021 року зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 38 888, 74 грн є протиправними у звґязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників від 13 травня 2020 р. № 592-ІХ, який набрав чинності з 01 січня 2021 року, та має зворотну дію в часі як такий, що помґякшує або скасовує відповідальність особи та скасовує обов`язок по сплаті єдиного соціального внеску

Крім того суд першої інстанції не взяв та не розглянув його клопотання розглянути справу в порядку загального позовного провадження з викликом позивача, а відкрив спрощене позовне провадження, у звґязку з чим обмежив можливість брати участь в судовому засіданні та висловлювати доводи на підтримання позовних вимог.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, будучи упередженим, взяв до уваги лише доводи відповідача наведені ним у письмовому відзиві від 02.09.2021, за (вх. № 65169), де відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Його доводи безпідставно суд відхилив, жодним чином не обґрунтувавши про це у мотивувальній частині рішення.

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, і безпідставно та помилково прийшов до висновку про те, що позивач не відповідає критеріям, встановленим частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-УІ, зокрема він не є фізичною особою-підприємцем, а також членом фермерського господарства.

За приписами частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-УІ, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообовґязкового державного соціального страхування.

Розглядаючи у системному взаємозвґязку положення ст.ст.17, 26, 36 Закону № 1058- IV та положення ч.4 статті 4 Закону № 2464-УІ, досягнення пенсійного віку (визначеного статтею 26 Закону № 1058- IV) є загальним страховим ризиком, який поруч із інвалідністю, вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. У звґязку з цим застрахована особа у системі загальнообовґязкового державного соціального страхування замість обовґязку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій (за наявності необхідного страхового стажу), що логічно виключає можливість покладення на неї обовґязку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати.

Крім цього, суд першої інстанції здійснюючи розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не взяв до уваги в повній мірі викладених у позовній заяві доводів. Неповно і не всебічно, належним чином не дослідив та не оцінив доказів з боку позивача доданих до позовної заяви. Зокрема не оглянув належно, та не прийняв до уваги того, що лист, від 22.07.2021 вих. № 21502/6/13-01-24-08, про надання відповіді на скаргу (вх.№ 32685/6) від 23.06.2021, за підписом заступника начальника Галини Романишин, відповідачем- Головним управлінням ДПС у Львівській області адресований ОСОБА_1 , як фізичній особі-підприємцю, і цим листом його повідомлено про прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників № 592-ІХ, від 13 травня 2020 р., відповідно до якого особи, які проводять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, мають право не сплачувати єдиний внесок. Водночас, цей Закон набрав чинності з 01 січня 2021 р.

Також, лист, отриманий наручно 06.08.2021 у Жовківській ДПІ про надання відповіді на заяву від 01 липня 2021 р. (вх. ГУ ДПС у Л/о .№ 33730/6 від 01.07.2021 р.), за підписом заступника начальника Галини Романишин, відповідачем-Головним управлінням ДПС у Львівській області його інформовано про те, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників № 592-ІХ, від 13 травня 2020 р., відповідно до якого особи, які проводять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, мають право не сплачувати єдиний внесок. Водночас, цей Закон набрав чинності з 01 січня 2021 р. Відповідно до цієї норми ОСОБА_1 має право з 01 січня 2021 р. не сплачувати єдиний внесок.

Згідно пункту 9-15 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників».

Крім того, апелянт вважає, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників від 13 травня 2020 р. № 592-ІХ, який набрав чинності з 01 січня 2021 р., має зворотну дію в часі оскільки помґякшує становище та скасовує обов`язок по сплаті єдиного соціального внеску.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно реєстраційних даних ІТС «Податковий блок» ОСОБА_1 як фізична особа перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області, Жовківська державна податкова інспекція з 23.08.2012 як платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності 69.10 - діяльність у сфері права.

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність індивідуально відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1892 від 12 липня 2012 року.

Відповідно до пенсійного посвідчення від 18.08.2011 року серії НОМЕР_1 позивач отримує пенсію за вислугу років.

11.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10097-53 за якою заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2020 складає 29 293,44 грн.

10.02.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10097-53 за якою заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2021 року складає 38 888,74 грн.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції правильно враховано, що згідно підпункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську.

За змістом частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI в редакції дії з 1 січня 2017 року, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII перше речення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI викладено в такій редакції: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

З огляду на вказану норму в редакціях, що діяли в спірний у цій справі період, суд першої інстанції вірно вважав, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а з врахуванням змін, внесених Законом № 2148-VIII, також члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, та за наявності двох обов`язкових умов: 1 - є пенсіонерами за віком або інвалідами, після законодавчих змін - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Позивач не відповідає критеріям, встановленим частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI, оскільки не є фізичною особою-підприємцем, а також членом фермерського господарства.

Також, суд першої інстанції правильно зауважив, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників" від 13 травня 2020 року № 592-IX внесено зміни до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Відповідно до п. 1 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13 травня 2020 року № 592-IX, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що на підставі п. 9-15 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підлягають списанню суми його недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску.

Так, згідно вказаного пункту 9-15 підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

У матеріалах справи відсутні докази вчинення будь-яких дій позивачем у відповідності до вказаних положень Закону.

Оскільки, згідно даних АІС «Податковий блок» борг позивача з єдиного внеску становить 38 888,74 грн., а саме: 2017 рік - 8448,00 грн., 2018 рік - 9828,72 грн., 2019 рік - 11016,72 грн., 2020 рік - 9595,30 грн, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що оскаржувані вимоги Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-10097-53 та від 10.02.2021 №Ф-10097-53 винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року по справі № 380/13427/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін