Справа № 400/11419/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/11419/21
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Дата і місце ухвалення 23.11.2021р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди в розмірі 66 744 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо забезпечення його особистого немайнового права на проживання в безпечному для здоров`я і життя довкіллі на території міста Миколаєва, зобов`язати відповідача забезпечити на території міста Миколаєва безпечне для його життя і здоров`я довкілля, зобов`язати Миколаївську міську раду утримувати безпритульних собак, що є комунальною власністю, на ізольованій, добре огородженій території; стягнути з відповідача на його користь моральне відшкодування у розмірі 66 744 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що висновок суду першої інстанції про те, що поданий ним позов не має ознак публічно-правового спору не відповідає обставинам справи. Апелянт зазначив, що відповідно до ст. 143 Конституції України до повноважень відповідача належить управління комунальним майном, а отже і собаками, які є комунальною власністю. Апелянт зазначив, що даний спір про протиправне управління органом владних повноважень (міською радою) собаками, що є комунальною власністю. Апелянт вважає, що протиправне утримання собак у вільному вигулі в місті впливає на його поведінку, змінює психологічний стан, викликає страх, змушує змінювати маршрути пересування. З огляду на викладене апелянт вважає, що даний спір є публічно-правовим, а тому просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року.

Справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилався на те, що згідно ст. 24 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» всі безпритульні собаки, що виловлені в місті Комунальним підприємством міської ради «Центр захисту тварин», а пізніше випущені у місто, є комунальною власністю. Позивач посилався на те, що згідно ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Також цією статтею дозволено утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Позивач зазначив, що міська рада, яка є юридичною особою та власницею безпритульних собак, протиправно утримує безпритульних собак не на ізольованій, добре огородженій території, а у вільному вигулі на території міста, тобто на вулицях, площах, в парках і скверах, у дворах житлових будинків, що порушує його право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що неналежне, на думку позивача, виконання міською радою обов`язків власника безпритульних тварин не свідчить про наявність в даному випадку публічно-правового спору між сторонами у справі. Суд зазначив, що Миколаївська міська рада не здійснює відносно позивача публічно-владні управлінські функції, а порушення відповідачем особистих немайнових прав ОСОБА_1 пов`язує з неналежною організацією органом місцевого самоврядування права власності, а тому захист прав (інтересів) має відбуватись в порядку, встановленому нормами цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу, керує поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів) та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин, а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір, який розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач не має публічно-правових відносин з позивачем.

У даних правовідносинах Миколаївська міська рада виступає як власник безпритульних тварин, який реалізує своє право власності, а тому оспорювана у даному випадку бездіяльність відповідача не пов`язана із здійсненням владно-управлінських функцій.

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Слід зазначити, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення майнового чи немайнового приватного права чи інтересу.

Таким чином, виходячи з вказаних вище ознак, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а Миколаївська міська рада в цих відносинах виступає як суб`єкт права власності, а не як суб`єкт владних повноважень, з огляду на що такий спір має вирішуватись в поряду цивільного судочинства, як вірно встановлено судом першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи все вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з огляду на те, що спір, який виник між сторонами не є публічно-правовим, що виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук