Справа № 340/1633/21
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа №340/1633/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2020 року включно;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2020 року включно, з встановленням для обчислення індексації базового місяця січень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у період з грудня 2002 року по грудень 2020 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де отримувала грошове забезпечення. 23.12.2020 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. 02.02.2021 р. позивач звернулася із запитом до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо нарахованої та виплаченої їй індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 р. по день звільнення з військової служби із розбивкою помісячно та із зазначенням базового місяці, інформацію про розмір не нарахованої та невиплаченої їй індексації грошового забезпечення по день звільнення з військової служби, а також просила нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення. У відповіді на запит військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди та неможливість виплатити індексацію грошового забезпечення у межах наявного фінансового ресурсу. Позивач вважає дії військової частини НОМЕР_1 протиправними, такими, що суперечать вимогам законів України та порушують її конституційні права.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі (а.с.22-23). Представник відповідача зазначає, що у листі директора Департаменту фінансів МО України №248/1485 від 26.03.2018 р. зазначено, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України 2017 року механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Також зазначеним листом підтверджена відсутність у Міноборони фінансового ресурсу та відповідно можливості щодо виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року лютому 2018 року. Листом директора Департаменту фінансів МО України №248/7340 від 31.10.2018 р. повідомлялося, що в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, і індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком з квітня по вересень 2018 року не перевищив 103%, тобто право на індексацію грошового забезпечення ще не настало. Крім того, військовою частиною НОМЕР_1 позивачу у ході проходження нею військової служби фактично сплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 23.12.2020 р. включно.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.17).

13.05.2021 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.36).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 28.10.2020 р. №42-РС відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за пп.«а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) старшого солдата ОСОБА_1 , старшого оператора відділення телекомунікацій інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 (а.с.12).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.12.2020 р. №271 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого оператора відділення телекомунікацій інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 р. №42-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 23 грудня 2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.13).

03.02.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із запитом на інформацію щодо розміру нарахованої та фактично виплаченої їй індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по день звільнення з військової служби із розбивкою помісячно та із зазначенням базового місяця; розміру не нарахованої та невиплаченої їй індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по день звільнення з військової служби (за наявності); Також ОСОБА_1 просила у разі не проведення індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 р. по день виключення її зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію (а.с.14).

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2021 р. №708 у відповідь на запит ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до роз`яснень ДФМОУ від 26.03.2018 р. №248/1485 та роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 р. №13700/з та від 08.08.2017 р. №78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міноборони не було. Також направлено довідку про нараховану та фактично виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року (а.с.15).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. №2017-ІІІ (далі за текстом Закон №2017) визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону №2017 державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі за текстом Закон №1282).

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону №1282 індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

З огляду на зміст ст.2 Закону №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Так, статтею 4 Закону №1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.6 Закону №1282 у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (далі за текстом Порядок №1078).

Відповідно до абз.5 п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абз.1-4, 6 Пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

З огляду на пп.2 п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація має обов`язковий характер та проводиться за наявності підстав визначених Законом №1282 відповідно до Порядку №1078.

Відповідно до довідки про нараховані та виплачені суми індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 встановлено, що позивачу з грудня 2018 року по грудень 2020 року нараховувалася та виплачувалася індексація (а.с.16, 33).

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, що у 2016 індекс споживчих цін перевищував поріг інфляції. При цьому, обґрунтовуючи невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року відповідач вказує на відсутність коштів та механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди.

Суд враховує, що положеннями Закону №1282 та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. При цьому виплата індексації не ставиться такими нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

У п.23 рішення від 08.11.2005 р. у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Також, суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Тобто реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок також міститься в постановах Верховного Суду від 12.12.2018 р. у справі №825/874/17 та від 19.07.2019 р. №240/4911/18 (провадження №К/9901/12055/19).

Отже, березень 2018 року є місяцем підвищення доходу базовим місяцем для проведення подальшої індексації після наступного підвищення порогу індексації, а тому з березня 2018 року відсутні підстави для нарахування позивачу індексації.

Відповідно до офіційної інформації Міністерства фінансів України, індекс споживчих цін за період з березня 2018 року по листопад 2018 року не перевищував порогу інфляції, а тому відсутні підстави для проведення індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що індексації підлягає грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, натомість за період з березня 2018 року по листопад 2018 року включно правових підстав для нарахування індексації не було, у зв`язку з підвищенням посадових окладів всіх військовослужбовців з березня 2018 року та не настанням обставин, із якими Закон №1282 пов`язує виникнення права на нарахування індексації. Разом з тим, у період з грудня 2018 року по грудень 2020 року позивачу нараховувалася і виплачувалася індексація.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а позовні вимоги за період з 01 березня 2018 року по 23 грудня 2020 року задоволенню не підлягають.

Позовна вимога в частині встановлення для обчислення індексації базового місяця січень 2014 року, є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки на час звернення до суду з відповідною вимогою спір щодо базового місяця між сторонами відсутній.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 28 лютого 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт