Справа № 300/3556/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Скільського І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3556/21 пров. № А/857/18998/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмич С.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Шевченко Наталії Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 300/3556/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення з 01.12.2019р. перерахунку та виплати пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення;

- зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019р. на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України у Івано-Франківській області" № 631 від 02.06.2021р. з урахуванням проведених платежів, однією сумою.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.08.2021р. позов задоволено.

31.08.2021р. Шевченко Н.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021р. заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Суд стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 1500 грн.

Не погоджуючись із даним додатковим рішенням, апелянти адвокат Шевченко Н.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області просить суд, апеляційну скаргу Шевченко Н.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021р. залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.

Представник Апелянт Шевченко Н.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить суд, додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021р. змінити в частині зазначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нову постановою, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3000 грн.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ч.3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В ст.134 КАС України видно, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, відповідно до змісту наведеної статті склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Із змісту з п.п. 1, 2, 6 ч.1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видно, що до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представник позивача адвокат Шевченко Н.П. надав суду: договір про надання правової допомоги від 15.07.2021р. №б/н., акт прийому-передачі послуг від 26.08.2021р.

Згідно п.3 договору про надання правової допомоги №б/н від 15.07.2021р., вартість послуг правової допомоги в суді першої інстанції становить - 3000 грн.

Отже, загальний розмір витрат на правничу допомогу становить - 3000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі послуг до договору про надання правової допомоги від 26.08.2021р.

Із змісту вказаних документів видно, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, а саме зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, вивчення та правовий аналіз доказів по справі, вивчення судової практики, підготовка адміністративного позову та додатків до нього. (а.с.45)

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наданий адвокатом обсяг послуг (підготовлених матеріалів) є неспівмірним з їх вартістю (3000,00 грн.) враховуючи складність справи, затрачений час на надання таких послуг.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку, що докази надані представником апелянта щодо заявленої суми відшкодування понесених витрат на правничу допомогу на переконання колегії суддів не підтверджують наявність підстав для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу саме у розмірі 3000 гривень.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновків, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції є завищеним та неспівмірним з реальним обсягом наданих послуг, часом витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду), критерію реальності таких витрат.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що до відшкодування підлягає сума в розмірі 1500 гривень замість 3000 гривень, з врахуванням складністю справи, обсягом наданих послуг на виконання робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також в п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів видно, що до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або поруш

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.134-139,229,242,308,310,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Шевченко Наталії Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 300/3556/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
Р. Б. Хобор
У зв`язку з УКАЗОМ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» повний текст постанови складено у строк встановлений ч.3 ст.243 КАС України, однак підписаний судом 04.03.2022р.