Справа № 380/3173/22
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/3173/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради до Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради до Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із вимогами:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича щодо винесення постанови від 28.12.2021 р. ВП № 68014662 про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2021 р. ВП № 014662 за виконавчим листом, виданим 22.11.2021р. Львівським окружним адміністративним судом по справі № 380/11944/21, а також визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2021 р. ВП №68014662;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича щодо винесення постанови від 20.01.2022 р. у виконавчому провадженні № 68014662 про накладення штрафу на Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради у розмірі 5100, 00 грн. за не виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 р. у справі №380/11944/21, а також визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича від 20.01.2022 р. у виконавчому провадженні № 68014662 про накладення штрафу.

Ухвалою судді від 14.02.2022 року позовну заяву було залишено без руху а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

21.12.2022 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона вказує, що сторона позивача відмовляється від позовних вимог щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича щодо винесення постанови від 28.12.2021 р. ВП № 68014662 про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2021 р. ВП № 014662 за виконавчим листом, виданим 22.11.2021р. Львівським окружним адміністративним судом по справі №380/11944/21; визнання протиправною та скасувати постанову державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2021 р. ВП №68014662.

Ухвалою судді від 24.02.2022 року в справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року в адміністративній справі №380/11944/21 було нарахувано ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Водночас відповідачем 20.01.2022 року у виконавчому провадженні №68014662 було винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду. Позивач вказує, що розрахунок одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком ОСОБА_1 здійснено 01.09.2021 року, проте виплати такої допомоги станом на 03.02.2022 року не проведені у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування. Позивач також зазначає, що не має змоги виконати зобов`язання зі сплати на користь ОСОБА_1 визначених коштів, адже головним розпорядником коштів за бюджетною програмою 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» є Міністерство соціальної політики.

Відповідач правом на подання відзиву передбаченим статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання, що відбулось 14.03.2022 року в режимі відеоконференції, з`явились представники позивача, які позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, місце та час його проведення. За результатом проведеного судового засідання суд вирішив перейти до письмового провадження з метою подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року в адміністративній справі №380/11944/21 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та, зокрема: зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум допомоги.

Згідно розрахунку щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною №29 від 01.09.2021 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року в адміністративній справі №380/11944/21, різниця недоотриманої ОСОБА_1 суми разової грошової допомоги за 2021 рік становить 10246,00 грн.

На підставі виконавчого листа №380/11944/21 від 22.11.2021 року, виданого Львівським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, державним виконавцем Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Васьківим Романом Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68014662 від 28.12.2021 року.

20.01.2022 року у виконавчому провадженні №68014662 державним виконавцем Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Васьківим Романом Миколайовичем було винесено постанову про накладення штрафу на Управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Позивач, вважаючи постанову державного виконавця про накладення на нього штрафу у розмір 5100 грн. протиправною, звернувся до суду з метою її скасування.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі також - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст. 26 ч.ч. 5,6 закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Васьківим Романом Миколайовичем у виконавчому провадженні №68014662 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2021 року на підставі виконавчого листа №380/11944/21 від 22.11.2021 року.

Цією ж постановою Управлінню праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради встановлено 10-денний строк для виконання рішення суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Порядок виконання судового рішення, яким боржника зобов`язано вчинити певні дії врегульовано ст. 63 закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин 1 та 2 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення). У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Окрім цього, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 року по справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 року по справі № 420/70/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

За невиконання рішення суду державним виконавцем у межах виконавчого провадження №68014662 було винесено постанову від 20.01.2022 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Зі змісту постанови, яка оскаржується та матеріалів адміністративної справи вбачається, що ніякі заходи для з`ясування причин невиконання рішення суду в частині зобов`язання здійснити виплату коштів державним виконавцем не вживались. Відповідно, не здійснювалась оцінка причин невиконання рішення на предмет їх поважності.

З досліджених судом матеріалів вбачається, що позивачем рішення суду на користь ОСОБА_1 виконано частково. Позивачем вживались заходи для його виконання у повному обсязі. За твердженням позивача виплати не проведено через відсутність коштів для їх здійснення та не надходження таких коштів від розпорядника вищого рівня на окремий запит для виконання рішення суду. Таке твердження відповідачем ніякими доказами не спростовано.

Кабінетом Міністрів України відповідно до частини сьомої статті 20 Бюджетного кодексу України прийнято постанову «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №325 від 08.04.2021 року, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - Порядок №325).

Відповідно до п. 2 і 3 Порядку №325 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: 1) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); 2) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення), центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Пунктом 5 Порядку №325 визначено, що бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що перераховують кошти за місцем отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання, або на поточні рахунки уповноваженого банку (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у розмірах згідно з додатком до цього Порядку.

Відповідно до підпункту 41 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №423 від 17.06.2015, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 05 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналізуючи вищенаведені положення суд приходить до висновку, що Міністерство соціальної політики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які і здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги. Виплати до 5 травня разової грошової допомоги позивач здійснює за рахунок коштів, що перераховуються їх розпорядниками вищого рівня. Така виплата не здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету. Без надходження коштів, зокрема для проведення виплат на виконання рішення суду по справі №380/11944/21, позивач позбавлений можливості здійснити виплату.

Судом встановлено, що позивачем вживались заходи з метою отримання коштів для виплати ОСОБА_1 нарахованої допомоги до 5 травня за 2021 рік. Листом №1055 від 09.09.2021 року позивач повідомив Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про наявну заборгованість з виплати одноразової допомоги до 5 травня за 2021 рік, а також просив забезпечити виділення управлінню коштів для їх подальшої виплати.

Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63 та 75 Закону № 1404.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постанові від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та у постанові від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а.

Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За такого правового регулювання та обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності у державного виконавця правових підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання вказаного судового рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк, а тому постанова від 20.01.2022 у ВП №68014662 про накладення на управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради штрафу в розмірі 5100,00 грн. підлягає скасуванню.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., такий підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 287, 296 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати дії державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича щодо винесення постанови від 20.01.2022 року у виконавчому провадженні №68014662 про накладення штрафу на управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Васьківа Романа Миколайовича від 20.01.2022 року у виконавчому провадженні №68014662 про накладення штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Трускавецького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Стебницька, 72; ) на користь управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради (82200, Львівська область, м. Трускавець, пл. Чорновола,2, ) сплачений судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 40 коп.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, якщо розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сасевич О.М.