Справа № 522/1238/22
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2022-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/1238/22
Головуючий в 1 інстанції: Федчишена Т.Ю.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Кравченка К.В.,

- Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Мутаф Володимира Андрійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати прийняті Державною службою України з безпеки на транспорті постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовані в автоматичному режимі: ВМ № 00005509 від 30.12.2021, ВМ № 0005022 від 29.12.2021, ВМ №00005072 від 29.12.2021, ВМ № 00005185 від 30.12.2021, ВМ № 00005192 від 30.12.2021, ВМ № 00005193 від 30.12.2021, ВМ № 00005195 від 30.12.2021, ВМ № 00005202 від 30.12.2021, ВМ № 00005196 від 30.12.2021, ВМ № 00005190 від 30.12.2021, ВМ № 00005191 від 30.12.2021, ВМ № 00005182 від 30.12.2021, ВМ № 00005006 від 29.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 січня 2021 року Державною службою України з безпеки на транспорті на адресу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» Маклашевського Віталія Вікторовича були направлені постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі у кількості тринадцяти одиниць, про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу на загальну суму 552 500 грн, а саме:

серії ВМ № 00005509 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 17 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом MAN TGX 33,480 д.н.з. НОМЕР_1 , місце вчинення - Н-08, км 528 + 759 Запорізька область;

серії НОМЕР_2 від 29.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 34 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD 4142D DC д.н.з. НОМЕР_3 , місце вчинення - М-04, км 186 + 337 Дніпропетровська область;

серії НОМЕР_4 від 29.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 8 500 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD 4142D DC д.н.з. НОМЕР_5 , місце вчинення - М-05 Київ-Одеса, км 36 + 303;

серії НОМЕР_6 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 4142D д.н.з. НОМЕР_7 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_8 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 4142D д.н.з. НОМЕР_9 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_10 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 4142D д.н.з. НОМЕР_7 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область

серії НОМЕР_11 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 3542D д.н.з. НОМЕР_12 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_13 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 4142D д.н.з. НОМЕР_14 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_15 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 4142D д.н.з. НОМЕР_16 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_17 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD 3542D д.н.з. НОМЕР_18 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_19 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD CARGO 4142D д.н.з. НОМЕР_20 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_21 від 30.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 51 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом FORD 4142D DC д.н.з. НОМЕР_22 , місце вчинення - М-04, км 186 + 237 Донецька область;

серії НОМЕР_23 від 29.12.2021, якою накладено штраф у розмірі 34 000 грн за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП транспортним засобом MAN TGX 18,400 д.н.з. НОМЕР_24 , місце вчинення - М-04, км 186 + 337 Дніпропетровська область.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 26 січня 2022 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, адвоката Мутаф Володимир Андрійович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ», в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26.01.2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при вирішенні питання про відкриття провадження суд керувався не положеннями процесуального закону, а критерієм «складності» справи та імовірним обсягом доказів, яким необхідно буде надати правову оцінку, що є неприпустимим порушенням конституційного права на доступ до правосуддя. На думку апелянта, п.6 частини 4 статті 169 КАС України може бути застосовано виключно в тому випадку, коли в рамках одного позову об`єднано вимоги, які належить розглядати за правилами різного судочинства, або об`єднані вимоги, які з урахуванням правил виключної територіальної підсудності підсудні різним судам, чого у даному випадку не встановлено. Крім того, апелянт вважає, що повернення позовної заяви за відсутності на те правових підстав, виключно з мотивів наявності питань, які можуть та повинні бути вирішені шляхом реалізації процесуальних прав сторін або суду призвело до обмеження позивача у доступі до правосуддя.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» позовною заявою фактично підлягають вирішенню окремі спори з різним предметом спору. За висновками суду першої інстанції, між заявленими позовними вимогами відсутній нерозривний зв`язок, вони не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідніми позовними вимогами, а від вирішення однієї з позовних вимог не залежить вирішення іншої, тому сумісний розгляд вищенаведених позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню обставин та суттєво ускладнить вирішення спору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 3 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За приписами статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ч.1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За таких обставин, як за предметною, так і за територіальною підсудністю адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності належить до юрисдикції Приморського районного суду міста Одеси.

За приписами частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вимог частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).

Згідно з частиною 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною 1 статті 21 КАС України.

Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

Під підставами позову, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

В свою чергу, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (пункт 23 частини першої статті 4 КАС України).

Ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, виходив з того, що між заявленими позовними вимогами відсутній нерозривний зв`язок, вони не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Разом з тим, в оскаржуваному судовому рішенні конкретно не зазначено, які саме обставини, заявлені у позові, та підстави позову є різними. Судом першої інстанції не надано належну правову оцінку обставинам, на які посилається сторона позивача, а саме що суб`єктний склад спору є ідентичним по кожній з оскаржуваних постанов, при цьому кожна з оскаржуваних постанов прийнята за результатом розгляду даних, сформованих системою зважування у русі «Waga wim 35», справність та коректність якої є предметом позову.

Більш того, апеляційний суд зауважує, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався положеннями п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до позовної заяви наслідки, передбачені вищезазначеною нормою, оскільки відповідно до частин 4 та 5 статті 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Суд звертає увагу, що зі змісту позовних вимог позивача не вбачається підстав, передбачених частинами 4 та 5 статті 172 КАС України. Вищезазначені підстави стосовно заборони об`єднання позовних вимог є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Колегія суддів наголошує, що за частиною шостою статті 172 КАС, суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Колегія суддів наголошує, що фактично стверджуючи про недоцільність розгляду заявлених позовних вимог у межах однієї справи, суд першої інстанції не скористався процесуальним правом, передбаченим частиною 6 статті 172 КАС України, відповідно до якого суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 640/27758/20, від 28 листопада 2019 року у справі №640/16147/19.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № N 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain» (заява №28090/95), «Beles and others v. the Czech Republic» (заява № 47273/99), «RTBF v. Belgium» (заява №50084/06).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, які не відповідають положенням процесуального права, а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мутаф Володимира Андрійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 січня 2022 року - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.

Справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: К.В. Кравченко

Суддя: Л.Є. Зуєва