Справа № 440/1992/22
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 березня 2022 рокум. ПолтаваСправа №440/1992/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 03.02.2022 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому позивач просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення та провести виплати з урахуванням фактично виплачених сум;

визнати протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення пенсії як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.1994 по 31.12.1995 у розмірі мінімальної пенсії за віком, а з 01.01.1996 по 31.12.2007 - у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, а також обмеження розміру підвищення пенсії з 01.01.2008 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.1994 по 31.12.1995 у розмірі мінімальної пенсії за віком, а з 01.01.1996 - у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше сплачених сум.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 позовну заяву залишено без руху з огляду на її невідповідність вимогам частини шостої статті 161 КАС України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі №440/1992/22 роз`єднати шляхом виділення у самостійні провадження позовних вимог про:

1) визнання протиправними дій ГУПФ України в Полтавській області щодо зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, а також провести виплати з урахуванням фактично виплачених сум;

2) визнання протиправними дій ГУПФ України в Полтавській області щодо обмеження розміру підвищення пенсії ОСОБА_1 як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.08.2021 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.08.2021 у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше сплачених сум.

Таким чином, у межах провадження у цій справі залишено позовні вимоги ОСОБА_1 про:

- визнання протиправними дій ГУПФ України в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення пенсії як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.1994 по 31.12.1995 у розмірі мінімальної пенсії за віком, а з 01.01.1996 по 31.12.2007 - у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, а також обмеження розміру підвищення пенсії з 01.01.2008 по 31.07.2021 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.1994 по 31.12.1995 у розмірі мінімальної пенсії за віком, а з 01.01.1996 по 31.07.2021 у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше сплачених сум.

Суддя зауважує, що саме цієї частини позовних вимог стосувався висновок суду про пропуск позивачем строку звернення, викладений в ухвалі від 04.02.2022.

18.02.2022 до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Розглянувши подану заяву та матеріали позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України. Зокрема, у силу частини першої цієї статті, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 , окрім іншого, наполягав на необхідності перерахунку підвищення до пенсії як учаснику бойових дій згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.01.1994 по 31.07.2021, тобто спірний період охоплює понад 27 років.

Однак, до суду позивач звернувся лише 01.02.2022, надіславши позовну заяву поштою.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зауважила, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

З урахуванням наведеного, суд визнає безпідставними доводи представника позивача про те, що про порушення своїх прав він довідався лише у грудні 2021 року, адже спірні відносини стосуються одержання позивачем пенсії, що є щомісячною виплатою, а тому про невідповідність розміру пенсії вимогам чинного законодавства ініціатор звернення мав довідатись після одержання пенсійних виплат.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 та ін. щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №822/1928/18).

З цих підстав суд визнає помилковими посилання представника відповідача на висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 25.05.20.16 у справі №164/1904/14-ц, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 19.03.2019 у справі №806/1952/18 та 29.11.2019 у справі №608/957/16-а, від 24.11.2020 у справі №815/460/18.

При цьому суд виходить з того, що застосуванню підлягає саме остання правова позиція Верховного Суду.

Так, у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 суд касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, отримання позивачем листа ГУПФ України в Полтавській області від 16.12.2021 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у спірних відносинах.

Такий висновок також відповідає застосуванню норм права у спірних відносинах, наведеному у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №140/3746/19.

До того ж, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону №1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Стосовно посилань представника позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18, суд враховує, що вони стосується іншого предмета спору (поновлення виплати пенсії особі з підстав її виїзду на постійне місце проживання за межі України).

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зауважує, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом "Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt", згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Право на звернення до адміністративного суду не є абсолютним та підлягає законним обмеженням.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

А тому, у задоволенні заяви позивача про поновлення цього строку належить відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У силу частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 належить повернути ініціатору звернення.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали надіслати ініціатору звернення разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію позовної заяви залишити у суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба