Справа № 140/16317/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/16317/21 пров. № А/857/3460/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 140/16317/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ксндзюк А.Я. в м. Луцьку Волинської області 01 лютого 2022 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2021 № 67964498, винесену головним державним виконавцем Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова серії 1АВ №02255717 винесена інспектором ДПП Курищук О.А. 29.08.2021, а пред`явлена до виконання від 22.12.2021, тобто з сплином терміну встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), в постанові відображено строк пред`явлення постанови до виконання до 29.10.2021.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень частини першої статті 268 КАС України шляхом направлення на їх офіційні електронні адреси повісток.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомлено відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Інспектором Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Курищук О.А. 29.08.2021 складено відносно позивача постанову серії 1АВ №02255717 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Враховуючи, що позивачем штраф у добровільному порядку не був сплачений Департаментом патрульної поліції 21.12.2021 було звернуто до примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення.

Державним виконавцем Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 22.12.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67964498 про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ № 02255717 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 680,00 грн.

Позивач вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2021 № 67964498 незаконною та такою, що підлягає скасуванню звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення від 29.08.2021 фактично 21.12.2021 надійшла до Ківерцівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та 22.12.2021 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67964498, а тому державним виконавцем не було порушено вимоги Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п. 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII).

За приписами частини першої статті 4 цього ж Закону, у виконавчому документі зазначаються, зокрема дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до п. 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За правилами частин першої та другої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до частини другої статті 291 КУпАП в редакції на час виникнення спірних правовідносин, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За загальними правилами відповідно до ст.299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 300-1 КУпАП встановлено, що у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14 -2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Відповідно до статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для повернення виконавчого документу, яким в спірному випадку є постанова серії 1АВ № 02255717 від 29.08.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, з підстав закінчення строку пред`явлення його до виконання.

Позивач, посилаючись на те, що частина перша статті 303 КУпАП є спеціальною нормою і яка встановлює строк звернення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання - три місяці з дня винесення, не враховує, що частина друга цієї статті передбачає встановлення й інших, більш тривалих строків для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Тобто наведена позивачем норма частини першої статті 303 КУпАП встановлює загальний строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень.

Втім, статтею 300-1 КУпАП встановлений окремий порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, тому з огляду на положення частини 2 статті 303 КУпАП, до спірних правовідносин не може бути застосовано правила частини 1 статті 303 КУпАП.

Окрім того, слід враховувати, що Законом № 1404-VIII, яким врегульовано відносини з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), встановлені строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що постанову від 29.08.2021 серії 1АВ № 02255717, яка набрала законної сили 29.10.2021, про що безпосередньо зазначено в самій постанові і це не спростовано позивачем, пред`явлено до примусового виконання без порушення законодавчо встановленого строку, визначеного частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII.

Посилання позивача на те, що постанову пред`явлено до виконання із порушенням строку у зв`язку з тим, що в самій постанові зазначений строк її пред`явлення до виконання, є помилковим, оскільки чинним законодавством встановлений інший строк примусового виконання, а саме: три місяці, який згідно приписів ст. 12 Закону № 1404-VIII рахується від дати набрання таким документом законної сили.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що відповідно до п. 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII підставою для повернення виконавчого документа стягувачу визначено пропуск встановленого законом (а не зазначеного у виконавчому документі) строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання встановлений законом і не може бути змінений особою, яка приймає рішення про накладення адміністративного стягнення, тому, зазначення у виконавчому документі іншого строку не є підставою для настання певних правових наслідків, зокрема, його повернення такого документу стягувачу.

Інші обґрунтовані доводи, які свідчили б про протиправність постанови державного виконавця від 22.12.2021 № 67964498 про відкриття виконавчого провадження у позовній заяві та апеляційній скарзі відсутні.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини під час розгляду справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність постанови державного виконавця від 22.12.2021 про відкриття виконавчого провадження № 67964498.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 140/16317/21- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 10.03.2022 року.