Справа № 460/5250/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/5250/21 пров. № А/857/23588/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Ільченко А.З

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Дудар О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання померлого пенсіонера судді у відставці, ОСОБА_2 , зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити допомогу на поховання померлого пенсіонера в розмірі двомісячного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала на момент смерті ОСОБА_2 .

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 , яка була суддею у відставці та отримувала щомісячне довічне грошове утримання, позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату допомоги на її поховання. Відповідач відмовив позивачу у виплаті такої допомоги, оскільки Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено виплату допомоги на поховання особам, які отримували щомісячне довічне грошове утримання суді у відставці. Позивач вважає, що така відмова є протиправною та порушує її права. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримувала щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів", що визнається сторонами та в силу вимог ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказуванню.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 24 лютого 2021 року складено актовий запис №427, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_1 , виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) 13.03.2020 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 12.09.1992, ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 здійснила поховання своє матері, ОСОБА_2 за власні кошти, що підтверджується довідкою від 05.03.2021 №188, виданою Комунальним підприємством "Здолбунівське" Здолбунівської міської ради Рівненської області.

Позивач 23.03.2021 звернулася до відповідача з заявою про виплату їй допомоги на поховання пенсіонера в розмірі двомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала на момент смерті ОСОБА_2 ..

Листом від 05.04.2021 №2145-2047/К-02/8-1700/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача про те, що Законом України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" не передбачена виплата допомоги на поховання особам, які отримували щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а тому така виплата не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону №1058-IV у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Статтею 53 Закону №1058-IV передбачено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відтак, допомога на поховання за рахунок коштів Пенсійного фонду надається у разі смерті пенсіонера, який отримував пенсію за віком, по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону №1058-IV.

Частиною 1 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII) визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з пунктом 7 частини 5 статті 48 Закону №1402-VIII, незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом.

У рішенні від 08 червня 2016 року у справі №4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді та не є видом пенсії у розумінні норм національного законодавства.

Згідно частини 7 статті 150 Закону №1402-VIII, головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Рішенням Ради суддів України №62 від 16.09.2016 затверджений Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці (далі -Порядок №62).

Пунктом 4 Розділу ІІІ Порядку №62 визначено, що витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого.

Пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку №62 врегульовано, що якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання може здійснюватися чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Згідно пункту 6 Розділу ІІІ Порядку №62, для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі II цього Порядку.

Пунктом 7 Розділу ІV Порядку №62 визначено, що компенсація здійснюється в межах бюджетних асигнувань відповідного суду.

Апеляційним судом встановлено, що померла ОСОБА_2 була суддею у відставці та отримувала щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а отже компенсація витрат на її поховання має бути виплачена відповідно до Порядку №62.

Згідно з ч.1 ст.148 Закону №1402-VIII, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частинами 3 та 4 статті 148 Закону №1402-VIII передбачено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 1) Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 11) вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності; 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відтак, виплата компенсації витрат на поховання померлого судді у відставці повинна здійснюватися відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

Таким чином, апеляційний суд переконаний, що для осіб, які здійснили поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці, які отримували щомісячне довічне грошове утримання, встановлено інші соціальні гарантії та інший порядок отримання допомоги на поховання, ніж той, що передбачений ст.53 Закону №1058-IV для пенсіонерів, які отримують пенсію на умовах зазначеного закону.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позивач не має права на отримання відповідно до ст. 53 Закону №1058-IV допомоги на поховання своєї матері, яка на момент смерті отримувала щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а тому відмова відповідача у виплаті їй такої допомоги є правомірною.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року у справі №460/5250/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 16.03.2022