Справа № 420/12005/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12005/21

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М. Дата і місце ухвалення: 28.12.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

13 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просила суд:

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування позивачу надбавки за шостий ранг посадової особи місцевого самоврядування за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р., надбавки за вислугу років за період з 27.03.2018р. по 04.01.2021р. та виплатити різницю з урахуванням вже фактично виплачених коштів за вказані періоди;

- зобов`язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з 05.01.2021р. по день винесення рішення.

Позов обґрунтовувала тим, що на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 21.04.2017р. №30/13-2017 ОСОБА_1 було присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії «Б». Розпорядженням сільського голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.03.2018р. №38-ос ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника управління з питань соціального захисту та охорони здоров`я Шабівської сільської ради з 27.03.2018р. Цим же розпорядженням їй встановлено 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування. В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до сільського голови із службовою запискою щодо приведення присвоєного їй розпорядженням від 23.03.2018р. №38-ос рангу відповідно до вимог діючого законодавства та, у зв`язку з цим, здійснення перерахунку її заробітної плати з 27.03.2018р. На підставі розпорядження голови Шабівської сільської ради від 06.11.2020р. №142-ос ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг посадової особи місцевого самоврядування, як такій, що має відповідний ранг згідно запису в трудовій книжці від 24.04.2017р. Однак, перерахунку заробітної плати відповідачем не здійснено, а на неодноразові звернення з цього приводу до Шабівської сільської ради позивач отримала відмову. При звільненні ОСОБА_1 04.01.2021р. з посади начальника відділу економіки, рекреаційної діяльності, туризму та інвестиційної діяльності Шабівської сільської ради їй не було перераховано заробітну плату із виплатою різниці коштів, що виникла через неправильне визначення відповідачем надбавки за ранг. Також, при звільненні з посади ОСОБА_1 стало відомо, що відповідачем не правильно нараховано їй надбавку за вислугу років. А відтак, позивач стверджує, що вона набула право на компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення від 28.12.2021р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано пов`язує присвоєння ОСОБА_1 6 рангу посадової особи місцевого самоврядування із переведенням 06.11.2020р. її з посади начальника управління з питань соціального захисту та охорони здоров`я Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на посаду начальника відділу економіки, рекреаційної діяльності, туризму та інвестиційної політики Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Судом залишено поза увагою, що 6 ранг державного службовця ОСОБА_1 було присвоєно ще 24.04.2017р., однак під час прийому 23.03.2018р. на посаду начальника управління з питань соціального захисту та охорони здоров`я Шабівською сільською радою, в порушення приписів Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», присвоєно позивачу 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, замість раніше присвоєного їй 6 рангу.

Також, апелянт посилається на те, що відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування позивачу надбавки за вислугу років за період з 27.03.2018р. по 04.01.2021р. суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не надано будь-яких пояснень щодо можливих невідповідностей, неточностей в сумі чи порушень з питань строків виплати надбавки за вислугу років. Судом першої інстанції залишено поза увагою надані ОСОБА_1 пояснення, що Шабівська сільська рада за відповідний період нараховувала позивачу надбавку за вислугу років 20%, тоді як, у відповідності до Закону України «Про державну службу», мала нараховувати надбавку за вислугу років 42%.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням від 21.04.2017р. №30/к-2017 з 24.04.2017р. ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу з питань економіки та бухгалтерського обліку Управління агропромислового розвитку РДА в порядку переведення.

Зазначеним розпорядженням також 24.04.2017р. присвоєно позивачу 6-й ранг державного службовця в межах категорії «б».

З 09.08.2017р. позивача переведено на посаду завідувача сектору з питань економіки та бухгалтерського обліку Управління агропромислового розвитку РДА, з якої ОСОБА_1 звільнено 05.03.2018р. згідно ч.2 ст.83, ст.86 Закону України «Про державну службу».

Розпорядженням голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.03.2018р. за №38-ос ОСОБА_1 призначено з 27.03.2018р. на посаду начальника управління з питань соціального захисту та охорони здоров`я Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Пунктом 3.1 вказаного розпорядження визначено начальнику відділу бухгалтерського обліку та звітності сільської ради ОСОБА_2 при нарахуванні заробітної плати врахувати, що ОСОБА_1 має 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Підстава: записи трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Розпорядженням голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 05.09.2018р. за №161-ос начальника управління з питань соціального захисту та охорони здоров`я Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 , за її згодою, з 10 вересня 2018 року переведено на посаду начальника відділу економіки, рекреаційної діяльності, туризму та інвестиційної політики Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Розпорядженням голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 06.11.2020р. №142-ос «Про присвоєння відповідних рангів» ОСОБА_1 , начальнику відділу економіки, рекреаційної діяльності, туризму та інвестиційної політики Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, присвоєно 6 ранг посадової особи місцевого самоврядування, як такій, що має 6 ранг державного службовця.

Розпорядженням сільського голови від 29.12.2020р. №162-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника відділу економіки, рекреаційної діяльності, туризму та інвестиційної політики Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з 04 січня 2021 року за угодою сторін - п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України.

Вважаючи, що Шабівською сільською радою протиправно не здійснено нарахування надбавки за 6 (шостий) ранг посадової особи місцевого самоврядування за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р. ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині, виходив з того, що позивач просить здійснити нарахування надбавки за 6-й ранг посадової особи місцевого самоврядування за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р., в якому позивачу не було присвоєно 6-й ранг посадової особи місцевого самоврядування. А відтак, за висновками суду першої інстанції, підстави для такого нарахування у Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району відсутні.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз вказаної норми Кодексу дає підстави вважати, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) саме суб`єкта звернення до суду, тобто, позивача.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Наведеним положенням Основного Закону України кореспондує частина перша статті 5 КАС України, якою передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Водночас, за змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Правова позиція щодо тлумачення поняття «законний інтерес» викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019р. у справі №522/3665/17.

У цій постанові Суд звернув увагу на те, що заінтересованість позивача повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Проаналізувавши правові норми, Верховний Суд у згаданій постанові визначив, що законний інтерес має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її"); (д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Слід зазначити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, обов`язковою умовою для задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду та обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 , серед іншого, просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування позивачу надбавки за шостий ранг посадової особи місцевого самоврядування за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р.

Однак, при призначенні з 27.03.2018р. ОСОБА_1 на посаду начальника управління з питань соціального захисту та охорони здоров`я Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області пунктом 3.1 розпорядження голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.03.2018р. за №38-ос визначено при нарахуванні заробітної плати врахувати, що ОСОБА_1 має 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

В подальшому, розпорядженням сільського голови від 06.11.2020р. №142-ос начальнику відділу економіки, рекреаційної діяльності, туризму та інвестиційної політики Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Таким чином, нарахування ОСОБА_1 за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р. надбавки за 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування відбулося відповідачем на виконання розпорядження голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.03.2018р. за №38-ос.

Саме вказаним розпорядженням визначений ранг посадової особи місцевого самоврядування, який враховується при нарахуванні заробітної плати позивача.

Як слідує зі змісту пояснень відповідача, наданих до суду першої інстанції, вказівка в розпорядженні від 23.03.2018р. за №38-ос про встановлення ОСОБА_1 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування не є помилковою, оскільки чинним законодавством не передбачено при переході особи з посади державного службовця на посаду в орган місцевого самоврядування присвоєння їй рангу посадової особи місцевого самоврядування на рівні присвоєного їй рангу державного службовця.

Правомірність розпорядження голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.03.2018р. за №38-ос в частині нарахування ОСОБА_1 заробітної плати як особі, яка має 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, не є предметом даного спору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач фактично просить здійснити нарахування надбавки за 6-й ранг посадової особи місцевого самоврядування за період, в якому їй було визначено 9-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

А відтак, на думку колегії суддів, відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування позивачу надбавки за шостий ранг посадової особи місцевого самоврядування за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р. при наявності чинного розпорядження від 23.03.2018р. за №38-ос, яким ОСОБА_1 встановлено надбавку за 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

В обґрунтування вимоги позову про зобов`язання відповідача здійснити нарахування позивачу надбавки за вислугу років за період з 27.03.2018р. по 04.01.2021р. ОСОБА_1 зазначає, що Шабівська сільська рада за відповідний період нараховувала їй надбавку за вислугу років 20%, тоді як, у відповідності до Закону України «Про державну службу», мала нараховувати надбавку за вислугу років 42%.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині, оскільки надбавку за вислугу років 20% посадового окладу також встановлено позивачу розпорядженням голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.03.2018р. за №38-ос, законність якого не являється предметом даного спору.

Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту її прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вимога позову про зобов`язання Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з 05.01.2021р. по день винесення рішення є похідною від вимог щодо нарахування надбавки за шостий ранг посадової особи місцевого самоврядування за період з 27.03.2018р. по 06.11.2020р. та надбавки за вислугу років за період з 27.03.2018р. по 04.01.2021р., у зв`язку з чим задоволенню також не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 лютого 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук