Справа № 580/1001/22
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року справа № 580/1001/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, далі - відповідач) в якому позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 28.01.2021 про відмову у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на загальних підставах на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування і виплачувати позивачу з 26.01.2022 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% суми заробітку, зазначеного в довідках від 26.01.2022 №2300-0602-8/5519 та №2300-0602-8/5520.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач протиправно відмовив у призначенні позивачу з 26.01.2022 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% суми заробітку, зазначеного в довідках від 26.01.2022 №2300-0602-8/5519 та №2300-0602-8/5520.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що чинним законодавством визначені правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016. Так, чинна редакція Закону України від 10.12.2015 №899 «Про державну службу» передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» виключно за дотримання такими особами умов, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, а саме щодо віку, загального стажу, спеціального стажу. Оскільки позивачка не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, тому не має права на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% суми заробітку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачці з 05.12.2011 призначена пенсія по інвалідності 2-ї групи, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.01.2022 позивачку звільнено з посади начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Стаж державної служби складає 36 років, 05 місяців, 21 днів.

ОСОБА_1 26.01.2022 звернулась до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Рішенням від 28.01.2022 №23 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у відповідності до статті 37 Закону №3723-XII.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначались Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-Х11 (далі - Закон №3723-Х11), а з 01.05.2016 визначаються Законом України "Про державну службу" №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Частиною першою статті 37 Закону №3723-Х11 було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Також частина 6 вказаної статті передбачала, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Тобто Законом №3723-Х11 було передбачено призначення державним службовцям пенсії за віком та пенсії по інвалідності І та ІІ груп.

Стаття 90 Закону №889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-Х11 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-Х11 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-V111 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-Х11 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-Х11 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-Х11 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-Х11 і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-V111, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Таким чином, з 01.05.2016 закон не передбачає призначення державним службовцям пенсій по інвалідності І і ІІ групи.

Отже позивачка хоча і мала станом на 01.05.2016 стаж державного службовця більш ніж 10 років і працювала на посаді державного службовця понад 20 років, однак вона не має права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-Х11 на підставі п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-V111, оскільки на час звернення до відповідача із відповідною заявою не досягла шістдесятирічного віку.

Водночас позивач зберегла право на отримання пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте не має права на переведення на пенсію по інвалідності І і ІІ групи державного службовця, позаяк така пенсія з 01.05.2016 не призначається.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі від 13 лютого 2019 року №822/524/18.

Крім цього, суд вбачає за можливе застосувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №711/6019/16а, згідно з якою право на перерахунок пенсії може бути реалізовано на підставі тих правових норм, які діють на час виникнення підстав такого перерахунку.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ