Справа № 460/8309/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/8309/20 пров. № А/857/20033/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСМАРТ» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року (суддя першої інстанції Гудима Н.С., м. Рівне, повний текст складено 22.03.2021)

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «АВТОСМАРТ» звернулося до суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/00180/1 від 19.10.2020.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначило, що, що в жовтні 2020 року за наслідками придбання ним автомобіля марки PEUGEOT, декларантом подано до митного органу усі необхідні документи для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість вказаного транспортного засобу визначена за основним методом, тобто за ціною договору. Стверджує, що до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу. Вважає, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картку в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів є необґрунтованими та протиправними, оскільки у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань та зазначити детальну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Мотиви щодо обраного відповідачем методу, підстави за яких неможливо застосувати попередні методи, а також конкретного обґрунтування числового значення вартості автомобіля, визначеного митним органом, не наведено. За таких обставин, просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року позовні вимоги було задоволено. Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, митним органом було встановлено розбіжності і неточності у поданих декларантом документах. Тому підприємству було направлено електронну вимогу щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Зважаючи на встановлені обставини, а також на факт ненадання декларантом всіх документів згідно з переліком, вказаним у вимозі, відповідач вважає, що наявні підстави вважати надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу, позаяк згідно з даними митниці вартість такого транспортного засобу становить 4000 євро, що перевищує заявлену до митного оформлення. Вважає оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів таким, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Сторони у судове засідання не з`явились повторно, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Так, Поліська митниця отримала судову повістку 23 лютого 2022 року о 8 годині 34 хвилині, що підтверджено електронним звітом про доставку.

Представник позивача був повідомлений також 23 лютого 2022 року о 8 годині 35 хвилин.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ "АВТОСМАРТ" здійснює купівлю та подальший продаж транспортних засобів через електронний аукціон автомобілів, що були у використанні (COPART, Inc), що підтверджується відомостями з дослідженого в судовому засіданні електронного кабінету ТОВ "АВТОСМАРТ" як учасника аукціону.

22.09.2020 ТОВ "АВТОСМАРТ" придбало на електронному аукціоні автомобілів, що були у використанні (COPART, Inc), лот №50066530 - автомобіль марки PEUGEOT, модель 206, 2006 року випуску, , об`єм двигуна 1587 см.куб., кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колісна формула 4х2, призначений для доріг загального користування, за ставкою 450 євро, загальна вартість з урахуванням обов`язкових платежів (членський внесок за лот, плата за доставку лоту, за запропонування заявки в Інтернеті за лот) - 565 євро.

13.10.2020 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу декларацію №UA204020/2020/247142 для митного оформлення в режимі імпорт легкового автомобіля марки PEUGEOT, модель - 206, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1587 см.куб., кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колісна формула 4х2, призначений для доріг загального користування, вартість 648,38 євро (з урахуванням витрат на транспортування автомобіля), за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №71081791 від 22.09.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.02.2020, банківський платіжний документ №29JBKLK9 від 22.09.2020, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконання договору №24 від 13.10.2020, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями від 13.10.2020, документ, який підтверджує заявлену митну вартість (Copart.de) від 09.10.2020, договір про перевезення №1 від 02.06.2020, висновок про походження товару від 13.10.2020, заява декларанта від 19.10.2020 (а.с.11, 16, 21-29, 36-40).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу, що відповідає вимогам Методики; виписку з бухгалтерської документації щодо оформлення відпускної ціни товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); копію митної декларації країни відправлення; транспортні (перевізні) документи (міжнародну товаротранспортну накладну CMR тощо).

У відповідь на електронне повідомлення митниці декларант додатково долучив звіт про експертну оцінку спірного транспортного засобу №053.10.20 від 15.10.2020, відповідно до якого ринкова вартість даного авто станом на дату оцінки складає 676,46 євро (а.с.30-35).

19.10.2020 Поліською митницею ДМС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000180/2 по митній декларації №UA204020/2020/247142, згідно з яким митну вартість легкового автомобіля марки PEUGEOT, модель - 206, збільшено з 646,38 євро до 1080,98 євро (а.с.9-10).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, не надано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. У рішення також вказано, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності: 1) до митного оформлення заявлено комерційні умови поставки FCA (DE) - Hamburg (FCA(DE) - Гамбург, що суперечить умовам контракту; 2) у поданому до митного оформлення платіжному дорученні банку від 22.09.2020 не зазначено реквізити контракту; 3) до митного оформлення надано копію інвойсу від 22.09.2020, що виставлений Copart Deutschland Gmbh (Німеччина), однак згідно з реєстраційним свідоцтвом власником Auction & Markt AG; 4) до митного оформлення не подало транспортно-перевізних документів. У наданому рахунку-фактурі від 13.10.2020 відсутні посилання на будь-який з товаросупровідних документів по партії товару, що унеможливлює поширити даний документ на заявлений транспортний засіб; 5) при перевірці відомостей за посиланням в Інтернет мережі (www.copart.de/lot/50066530, що додатково надано до МД) встановлено, що будь-яких відомостей про вартість товару (1000 євро) до ДТП за посиланням не зафіксовано; 6) у висновку експерта від 13.10.2020 зазначено, що мету експертом не досягнуто. Звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 15.10.2020 не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісного транспортного засобу, затвердженого наказом Міністерства

Також вказано, що митниця володіє інформацією, згідно з якою вартість аналогічних транспортних засобів згідно з сайтом відкритої мережі Інтернет (www.copart.de/lot/50066530) становить 1000 євро, що перевищує заявлену митну вартість товару.

Саме ця інформація і зазначена, як така, що призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.

При цьому, вказано, що за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно з положеннями глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, визначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.

Для визначення митної вартості оцінюваного товару використано актуальну на дату оцінки колісного транспортного засобу вартість, що наявна у митниці Держмитслужби.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого рішення відповідача з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 ст.53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст.55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч.1 ст.57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Таким чином, до виключних повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч.3 ст.318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в митного органу обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст.58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 ст.58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до ч.3 цієї статті у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст.54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості зазначено, що декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що всі основні документи, які підтверджують заявлену митну вартість, тобто визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант надав митному органу.

Так, відповідно до договору №23 від 22.09.2020 та інвойсу №71081791 від 22.09.2020 ТОВ "АВТОСМАРТ" придбало на електронному аукціоні в COPART автомобіль марки PEUGEOT, модель - 206, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1587 см.куб., кількість місць, включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колісна формула 4х2, призначений для доріг загального користування, вартість 565,40євро (а.с.23-26).

Також судом першої інстанції було досліджено електронний доказ, а саме: сторінку електронного кабінету ТОВ "АВТОСМАРТ" на сайті електронного аукціону COPART (www.copart.de/lot/50066530), зміст якої свідчить, що 22.09.2020 ТОВ "АВТОСМАРТ" придбало лот 50066530 ( ввезений позивачем автомобіль) за кінцевою ставкою 450 євро (статус "оплачено"), майданчик, на якому знаходився автомобіль - Гамбург (а.с.28).

Водночас, твердження відповідача, що згідно з інформацією на сайті (по лоту №50066530) вартість спірного автомобіля становить 1000 євро, суд першої інстанції правильно відхилив, так як ціна 1000 євро за вказаний транспортний засіб вказана до його ДТП як інформативна, тоді як максимальна ставка лота №50066530, яка оплачена позивачем становить 450 євро, що підтверджено скріншотом з сайту (електронного кабінету позивача) при здійсненні входу із застосуванням паролю користувача (а.с.28), та дослідженим судом зазначеним електронним доказом.

Згідно з інвойсом №71081791 від 22.09.2020 загальна вартість транспортного засобу марки PEUGEOT, модель - 206, 2006 року випуску становить 565,40 євро та складається з ціни лота - 450 євро, членського внеску за лот - 69 євро, плати за доставку лоту - 30 євро та плати за запропонування заявки в Інтернеті за лот - 10 євро (а.с.67-68).

Митну вартість автомобіля підтверджено також платіжним дорученням від 22.09.2020 №29JBKLK9, згідно якого позивач сплатив COPART за автомобіль марки PEUGEOT, модель - 206, 2006 року випуску, лот №50066530 саме 565,40 євро (а.с.27).

При цьому, доводи відповідача, що у вказаному платіжному дорученні не зазначено реквізити контракту, є безпідставними, оскільки таке містить усі необхідні реквізити (номер лоту, марку автомобіля та інші ідентифікуючі відомості), що дають змогу достовірно встановити, що 22.09.2020 ТОВ "АВТОСМАРТ" сплатило на банківські реквізити COPART кошти в розмірі 565,40 євро на оплату вартості спірного автомобіля. Незазначення посилання на реквізити контракту у даному платіжному дорученні жодним чином не спростовує вказаної обставини, позаяк решта зазначених у вказаному платіжному дорученні реквізитів підтверджують здійснення оплати саме за даний транспортний засіб.

Витрати по транспортуванню автомобіля в сумі 2700 грн підтверджуються копією договору №1 від 02.06.2020, укладеного між ТОВ "АВТОСМАРТ" і ПП "В. і О." про надання послуги транспортування автомобіля, рахунку-фактури №24 від 13.10.2020 та акту здачі-приймання наданих послуг від 13.10.2020 (а.с.39-40).

Апеляційний суд зазначає, що Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані ТОВ "АВТОСМАРТ" документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення автомобіля.

Така правова позиція висловлена, зокрема у постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №0440/6085/18.

Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 у справі №810/2839/17, у якій зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, і дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З огляду на наведене, надані позивачем до митного оформлення імпортованого товару документи не містили розбіжностей, ідентифікували товар та містили чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже містили у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових). Натомість зауваження митного органу з приводу наявності сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими.

Доводи відповідача щодо незазначення у рахунку-фактурі стосовно транспортних послуг по перевезенню спірного автомобіля валюти платежу, суд оцінює критично, так як договір щодо транспортування укладено між резидентами України, а отже презюмовано, що всі документи укладені між ними, виходячи з грошової одиниці "гривня".

Також суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача про те, що оскільки ПП "В. і О." здійснювало доставку двох транспортних засобів і суми таких витрат вказано консолідовано в розмірі 5400 грн., митним органом неможливо визначити яким чином розподілені витрати, оскільки далі по тексту в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено суму витрат на транспортування спірного автомобіля в розмірі 2700 грн.

Суд наголошує, що в ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Відтак, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на подані позивачем документи, які містили б ознаки підробки, неточності, розбіжності і в чому саме такі полягали.

Слід зауважити, що фактичною підставою для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів слугувала інформація, наявна у на сайті www.mobile.de, про що вказано відповідачем у відзиві та запиті митного органу від 15.10.2020 (а.с.14).

Як свідчить зміст акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі, та багажу №UA205020/2020/247142, автомобіль, що імпортувався позивачем, мав пошкодження та ознаки експлуатації: сколи та подряпини ЛФП кузова, забруднення оббивки салону та сидінь, сліди іржи кузова, вмятини лівого порога та лівої передньої дверки (а.с.114).

Водночас, жодних доказів того, що митним органом при визначенні митної вартості вказаного автомобіля були враховані зазначені обставини відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, інформація з сайту не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, право митниці на витребування додаткових документів закон пов`язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках (сайтах) мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику (сайтам), не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач не мав передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

Доводи відповідача щодо неточностей в умовах поставки, вказаних у контракті від 22.09.2020 (FCA (DE) - Hamburg та FCA - Aachen) є безпідставними, позаяк у митній декларації, поданій до оформлення, позивачем зазначено умови поставки FCA (DE) - Hamburg, що також підтверджується відомостями з сайту електронного аукціону, лот №50066530, відповідно до якого придбаний автомобіль знаходився на майданчику в м.Гамбург.

Про ці обставини позивач у своїй заяві від 19.10.2020 повідомив митний орган під час митного оформлення у відповідь на його запит (повідомлення) від 15.10.2020 (а.с.111-112), де серед іншого вказав, що така неточність у контракті є ненавмисною помилкою, однак вказані пояснення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не були взяті до уваги.

Враховуючи викладене, оскільки Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною договору, а також підтвердження заявленої позивачем митної вартості документально, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000180/2 від 19.10.2020 .

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 14.03.2022.