Справа № 260/637/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 260/637/21 пров. № А/857/20349/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу,

суддя у І інстанції Іванчулинець Д.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 18 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта» (далі ТОВ «Жайворонок-Пачірта») звернулося до адміністративного суду із позовом, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (далі Мінюст) від 08 лютого 2021 року за № 483/5 «Про задоволення скарги».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 260/637/21 позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що силу приписів пунктів 1, 4, 10 частини 8 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Мінюсту не було підстав для розгляду скарги Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» (далі ГО «ВФСТ «Колос») від 24 грудня 2020 року № 478/01-5 і відповідач видав оспорюваний наказ від 08 лютого 2021 року за № 483/5 «Про задоволення скарги» всупереч вимог закону.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Мінюстом та ГО «ВФСТ «Колос», які просили його скасувати та закрити провадження у адміністративній справі, посилаючись на те, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки оскарження наказу Мін`юсту безпосередньо пов`язано із захистом позивачем своїх майнових прав і інтересів, а саме права власності на майно експлуатаційну свердловину термальних вод №2-т, власником якого є ГО «ВФСТ «Колос». При цьому розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Представники Мінюсту та ГО «ВФСТ «Колос» у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримали подані апеляційні скарги доводами, аналогічними до тих, що зазначені у їх тексті. Просили скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у адміністративній справі.

Представник ТОВ «Жайворонок-Пачірта», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржників, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 08 лютого 2021 року Мінюст наказом № 483/5 «Про задоволення скарги» задовольнив скаргу ГО «ВФСТ «Колос» від 24 грудня 2020 року № 478/01-5 та скасував рішення від 22 грудня 2020 року № 55858015 державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., яким було відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ТОВ «Жайворонок-Пачірта» споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, розташованої в м. Берегове, вул. Корятовича, 1.

Позивач на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що став власником нерухомого майна споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, розташованої в м. Берегове, вул. Корятовича, 1, шляхом купівлі її на електронних торгах, які відбулися 20 вересня 2016 року та завершилися протоколом проведення № 204258, згідно з яким він став переможцем торгів.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із визначенням термінів, наведеним у частині 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України:

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

3) адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ;

4) адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом;

5) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

6) позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, участь суб`єкта владних повноважень, яка є обов`язковою ознакою для того, щоб віднести спір до адміністративного, сама по собі не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Як неодноразово підкреслював Верховний Суд у своїх судових рішеннях, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас спір носить приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Предметом такого спору є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що ТОВ «Жайворонок-Пачірта» усвідомлював наявність у нього спору про право власності з ГО ВФСТ «Колос» на свердловину 2-т, оскільки ТОВ «Жайворонок-Пачірта» був відповідачем у справах №907/83/17, №907/840/20, № 907/310/18.

У справі, що розглядаєтся, спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою позивача з наказом Мін`юсту щодо скасування рішень про державну реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно, а отже позов зумовлений захистом права цивільного (майнового) на об`єкт нерухомості, реєстрація права власності на який скасована у процедурі розгляду скарги у сфері державної реєстрації за скаргою сторони.

При цьому підстави та мотиви позову не спростовують того факту, що спір виник про право цивільне, а вимога про скасування наказу Мінюсту є похідною при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття речових прав на нерухоме майно і має вплив на майнові права та інтереси цих осіб. Оскарження рішень Мін`юсту безпосередньо пов`язане із намаганням позивача довести своє цивільне право у спорі щодо нерухомого майна з третьою особою (власника нерухомості), яка заперечує законність дій державного реєстратора з реєстрації права власності на об`єкт нерухомості.

Отже, на переконання апеляційного суду, спір у цій справі не є публічно-правовим. Спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За правилами частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Згідно із пунктами 6, 13 частини 1 статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що фактично існує спір між ТОВ «Жайворонок-Пачірта» та ГО ВФСТ «Колос» з приводу права власності на споруди експлуатаційну свердловину термальної води № 2-т, розташовану в м. Берегове, вул. Корятовича, 1, який має бути вирішений за правилами господарського судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції слід скасувати та закрити провадження у адміністративній справі, задовольнивши вимоги скаржників у повному обсязі.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» задовольнити.

Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 260/637/21 та закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді С. П. Нос
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 15 березня 2022 року у зв`язку з перебуванням члена колегії у відпустці з 28 лютого 2022 року по 14 березня 2022 року.