Справа № 380/14151/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
09 березня 2022 року м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі :
Головуючий суддя Коморний О.І.,
секретар судового засідання Марець В.В.
представник позивача не прибув
представник відповідача не прибув
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАББ УКРАЇНА" до Львівської митниці про визнання протиправними рішень.
В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАББ УКРАЇНА" до Львівської митниці про визнання протиправними рішень.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року позов задоволено повністю.

01.03.2022 до суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАББ УКРАЇНА" з відповідача 51850,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача подано: Договір про надання правової допомоги №322-12/01 від 12.01.2018 року; Витяг з договору №1 від 04.10.2021р. до Договору №01-11/03-2020 про надання правової допомоги; Копії звітів по виконаній роботі по рахунках №2168; №2196; №2229; №2256; №2410; №2449; Копії рахунків на оплату №2168 від 16.08.2021 року; №2196 від 01.09.2021 року,- №2229 від 04.10.2021 року; №2256 від 29.10.2021 року; №2410 від 31.01.2022 року; №2449 від 23.02.2022 року; Копії актів про надання правової допомоги №2168; №2196; №2229; №2256; №2410; №2449.

09.03.2022 представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Зазначив, що сума вказана представником позивача в зазначеній справі є значно завищеною, також наголошує, що послуги з аналізу способів та процедур оформлення митних декларацій на суму 1700,00 грн та підготовка та подання пояснення щодо обставин справи та поданих декларацій на суму 5950,00 грн не є необхідними та неминучими, що в подальшому унеможливили б звернутися за захистом інтересів позивача до суду, а отже, не пов`язані зі справою. Вказує, що згідно актів № 2168 та № 2196, які долучені до клопотання про стягнення витрат на професійну правову (правничу) допомогу зазначено в п. 2 акту № 2168 «дослідження судової практики» на суму 6800,00 грн, а в акті № 2196в п. 1 зазначена послуга «аналіз судової практики» на суму 17 000,00 грн. І суми ці значно завищені. Також зазначає, що відповідно до акту надання послуг № 2196 позивачу надано послуги з підготовки позовної заяви, що включає, аналіз судової практики, вироблення правової позиції, підготовку та належне оформлення додатків до позовної заяви, направлення документів, виготовлення копій та наручне подання в канцелярію суду - 10 год. Вартістю 17 000.00 грн. Вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, а отже підлягає зменшенню. Відповідач вказує, що відповідно до Акту надання послуг № 2256 позивачу надано послуги з підготовки відповіді на відзив на позовну заяву - 2,5 год, вартістю 4250,00 грн. Вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та підлягає зменшенню з огляду на те, що частина аргументів зазначених у відповіді на відзив, представник позивача дублює із наведеною аргументацією у позовній заяві. В той же час додаткові аргументи представника позивача, наведені у відповіді на відзив на позовну заяву стосуються аналізу митних декларацій, що були взяті митницею в якості джерела для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів. Враховуючи наведене, вважає, що час витрачений адвокатом на підготовку відповіді на відзив на позовну заяву є завищеним, як і вартість наданої послуги.

Також відповідач зазначає, що відповідно до Акту надання послуг № 2229 позивачу надано послуги з підготовки та подання клопотання про приєднання доказів, адвокат приєднав аркуш коригування МД від 17.06.2021. Проте вказує, по-перше, подання такого клопотання та доказу ніяк не впливало на розгляд справи, по-друге, представником митного органу було долучено до відзиву МД UA 209170/2021/047943, по якій весь товар був оформлений та випущений у вільний обіг на митній території України. Разом з тим зазначає, що також вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданих послуг за участь у судових засіданнях є надмірно завищеною, загальна вартість участі у трьох судових засідання заявлена у розмірі 5100,00 грн. При цьому представником позивача не надано доказів того, що судові засідання в усіх чотирьох випадках тривали 1 годину/засідання. В той же час, до відшкодування вартості наданих послуг відповідно до акту №2449, представник позивача заявляє вартість послуги з підготовки заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в розмірі 3400,00 грн. Проте вважає, що вартість послуги є абсолютно неадекватна, з огляду на те, що по- перше, підготовка такого документа не потребує професійних юридичних знань, а є лише технічною, по-друге, не потребує доведення представником позивача співмірності понесених витрат на правничу допомогу зі складністю справи, оскільки відповідно до вимог процесуального закону, обов`язок доведення не співмірності та зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, покладається на сторону, яка заперечує про відшкодування або подає клопотання про її зменшення.

В судове засідання сторони не прибули, належним чином повідомленні.

Розглянувши заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У частині сьомій статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У частині четвертій статті 143 КАС України передбачено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою вказаної статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 вказаного Кодексу (частина п`ята статті 143 КАС України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною другою статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 КАС України).

Таким чином, вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України також враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначені норми (статті 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Суд встановив, що між ТОВ «ФАББ Україна» та АО «Матвіїв і Партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 322-12/01 від 12.01.2018 року, оплата за яким визначена, із врахування встановленої знижки, за ставкою 1700 грн за 1 годину робити адвоката.

Згідно актів про надання правової допомоги №2168; №2196; №2229; №2256; №2410; №2449, адвокатом із врахуванням умов Договору, яку межах досудового врегулювання спору та і у межах справи № 380/14151/21 виконано (здійснено):

- вивчення обставин справи та визначення стратегії захисту прав клієнта із дослідження судової практики - 4 год, що становить 6800,00 грн;

- робоча зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, порядку вчинення дій - 2 год, що становить 3400,00 грн;

- підготовка та подання адвокатського запиту в Галицьку митницю Держмитслужби. Здійснення оплати на відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк документів, що надавалися за адвокатським запитом. Наручне отримання запитуваних документів - 2 год, що становить 3400,00 грн;

- підготовка та подання позовної заяви, що включає, аналіз судової практики, вироблення правової позиції, підготовку та належне оформлення додатків до позовної заяви, направлення документів, виготовлення копій та наручне подання в канцелярію суду-10 год., що становить 17 000,00 грн;

- підготовка та подання клопотання про приєднання доказів - 0,30 год, що становить 850,00 грн;

- правовий аналіз отриманого відзиву на позовну заяву та підготовка і подання відповіді на відзив - 2,30 год, що становить 4250,00 год;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 12.01.2022 - 1 год, що становить 1700,00 грн;

- аналіз способів та процедур оформлення митних декларації від 01.04.2021 та 14.06.2021, переміщення товарів у митних режимах по митній території Євросоюзу та спосіб визначення вартості товару -1 год, що становить 1700,00 грн;

- підготовка та подання пояснення щодо обставин справи та поданих декларацій - 3,30 год 5950,00 грн;

- написання клопотання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, засвідчення доказі понесений витрат, підготовка копій заяви із додатками для відповідача та направлення таких документів останньому та подання заяви до суду - 2 год, що становить 3400,00 грн.

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 09.02.2022 - 1 год., що становить 1700,00 грн;

- представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 23.02.2022 - 1 год., що становить 1700,00 грн,

На підтвердження понесених витрат представник позивача надав суду копії звітів по виконаній роботі по рахунках №2168; №2196; №2229; №2256; №2410; №2449 та копії рахунків на оплату №2168 від 16.08.2021 року; №2196 від 01.09.2021 року; №2229 від 04.10.2021 року; №2256 від 29.10.2021 року; №2410 від 31.01.2022 року; №2449 від 23.02.2022 року.

У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати пов`язані з вивченням обставин справи та визначення стратегії захисту прав клієнта із дослідження судової практики, робоча зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, порядку вчинення дій, підготовка та поданням адвокатських запитів включаються до витрат пов`язаних з складанням позовної заяви.

Суд також зазначає, що судовому засіданні 12.01.2022, де зазначено представництво інтересів клієнта 1 год, становить 1700,00 грн, не відбулося та було відкладено на 09.02.2022.

Суд також погоджується з відповідачем, що підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що становить вартість 3400,00 грн, не потребує професійних юридичних знань, а є лише технічною.

Суд наголошує, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження та враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що підготовка і подання адміністративного позову, підготовка та подання заяви не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 51850,00 грн витрат на правничу допомогу у справі, де якій ціна позову становить 24905,86 грн, є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 3000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Заяву представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАББ УКРАЇНА" до Львівської митниці про визнання протиправними рішень - задовольнити частково.

2. Стягнути з Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАББ УКРАЇНА" (вул. Хуторівка, 40А, офіс 342, м.Львів, 79070) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

3.У стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 48850,00 грн - відмовити.

Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст додаткового рішення складений 14.03.2022.

Суддя Коморний О.І.