Справа № 140/11951/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11951/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №3-0318 від 22.04.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №3-0318 від 22.04.2021, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 35 377,95 грн. Зазначає, що 10.02.2016 із Рожищенською міською радою укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області 10.02.2016 та зареєстровано в реєстрі за № 114, а саме: земельної ділянки площею 2,0831 га., кадастровий номер - :04:008:0076, цільове призначення - для обслуговування нафтобази, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 2.1. договору, за погодженням сторін продаж земельної ділянки вчинено за 626 596,00 грн. із розстроченням платежу терміном на 5 (п`ять) років. Відповідно до пункту 4.2. договору, право власності на придбану земельну ділянку виникає, у покупця після повної оплати предмету договору у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження».

Вважає, що оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення державну реєстрацію права власності на земельну ділянку не проведено, то відповідно він не є суб`єктом оподаткування земельним податком.

З огляду на вищевказане, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувавати.

Ухвалою суду від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до п. 4.2. Договору № 114 від 10.02.2016 право власності на придбану земельну ділянку виникає у покупця після повної оплати предмету договору у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Також відповідно до п. 3.6. зазначеного договору власник земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок. Вказує, що згідно довідки Рожищенської міської ради від 05.04.2021 року № 81/01-08/2-21, ОСОБА_1 сплачено 626 672,75 грн. за договором «купівлі-пролажу» №114 від 10.02.2016 та заборгованість у платника відсутня.

Окрім того, зазначає п. 286.1, п. 286.5, п. 286.6 ст. 286 ПК України передбачено нарахування земельного податку також для фізичних осіб за користування земельною ділянкою, яка не перебуває у їх власності, однак на такій земельній ділянці розташоване їх нерухоме майно, а відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме за адресою: АДРЕСА_1 у платника є у власності: контора нафтобази з резервуарами, бесідка, автозаправна станція, будівля насосної для викачки залізних цистерн з металевим піднавісом та будівля трансформаторної підстанції.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У додаткових поясненнях позивач вказав, що матеріали справи не містять документальних даних, згідно яких відповідач обраховував податкові зобов`язання та не надано належного розрахунку оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Дослідивши письмові докази, викладені у заявах по суті справи суд встановив наступне.

10.02.2016 між ОСОБА_1 та Рожищенською міською радою укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення № 114, предметом якого є земельна ділянка площею 2,0831 га., кадастровий номер - ,:04:008:0076, цільове призначення - для обслуговування нафтобази, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пункту 2.1. договору, за погодженням сторін продаж земельної ділянки вчинено за 626 596,00 грн. із розстроченням платежу терміном на 5 (п`ять) років. Відповідно до пункту 4.2. договору, право власності на придбану земельну ділянку виникає, у покупця після повної оплати предмету договору у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження».

05.04.2021 Рожищенською міською радою видано довідку № 81/01-08/2-21, згідно якої, ОСОБА_1 сплачено 626 672,75 грн. за договором «купівлі-пролажу» №114 від 10.02.2016 та заборгованість у платника відсутня.

22.04.2021 ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №3-0318, яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 35 377,95 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 291687948 від 21.12.2021 ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме: контора нафтобази, загальною площею 31,1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; склад нафтобази, загальною площею 80,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; бесідка, загальною площею 36,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; розливочна нафтобази, загальною площею 16,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; автозаправна станція, загальною площею 10,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля артезіанської свердловини з водонапірною вежею, загальною площею 12,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля насосної для викачки залізних цистерн з металевим піднавісом, загальною площею 15,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля резервної розливочної, загальною площею 5,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля трансформаторної підстанції, загальною площею 12,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з правомірністю вищевказаного повідомлення-рішення, позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом та просить його скасувати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як визначено підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 286.1, п. 286.5, п. 286.6 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для ч обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів . України. У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування. Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику- податку- у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року, податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб- власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності .і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Таким чином, передбачено, що земельний податок нараховується також для фізичних осіб за користування земельною ділянкою, яка не перебуває у їх власності, однак на такій земельній ділянці розташоване їх нерухоме майно.

Відповідно до п. 287.1, п. 287.6 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

У частинах першій та другій статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

Наведене дає підстави для висновку про те, що власник нерухомого майна сплачує до бюджету податок за площі під такими об`єктами з урахуванням пропорційної частки території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Фізична особа - власник нерухомого майна є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З огляду на те, що позивач є власником нерухомого майна, а саме: контора нафтобази, загальною площею 31,1 кв. м., склад нафтобази, загальною площею 80,3 кв.м., бесідка, загальною площею 36,7 кв.м., розливочна нафтобази, загальною площею 16,6 кв.м., автозаправна станція, загальною площею 10,1 кв.м., будівля артезіанської свердловини з водонапірною вежею, загальною площею 12,6 кв.м., будівля насосної для викачки залізних цистерн з металевим піднавісом, загальною площею 15,8 кв.м., будівля резервної розливочної, загальною площею 5,3 кв.м.; будівля трансформаторної підстанції, загальною площею 12,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , суд відхиляє доводи позивача про те, що він не є платником земельного податку з огляду на те, що за ним не зареєстровано право власності або право користування земельною ділянкою, викладені в позовній заяві.

Щодо тверджень позивача про відсутність розрахунку розміру земельного податку, який не доданий до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 9 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 N 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р за N 124/28254, передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

З наведеного слідує, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання лише за його наявності, тобто, складання розрахунку грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішення не є обов`язковим.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідач надав розрахунок плати за землю відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що міститься в матеріалах справи. Як слідує із даного розрахунку сума земельного податку становить 35 377,95 грн. (добуток тарифу на площу земельної ділянки (16983,32 грн/га*2,0831га)).

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач всупереч вимогам статті 77 КАС України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак позов задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ф. Костюкевич