Справа № 400/3293/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3293/21

Головуючий І інстанції Брагар В.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 20.07.2021р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність міської ради щодо не розгляду її заяви від 06.11.2020р. про видачу рішення про передачу земельної ділянки у власність із земель комунальної власності (громадянам для гаражного будівництва в межах норм, визначених ЗК України) щодо земельної ділянки площею 0,0033 га з кадастровим номером :08:022:0001, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача розглянути її заяву від 06.11.2020р. про видачу рішення про передачу земельної ділянки у власність із земель комунальної власності (громадянам для гаражного будівництва в межах норм, визначених Земельного кодексу України) щодо земельної ділянки площею 0,0033 га з кадастровим номером :08:022:0001, адреса ділянки: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, оскільки на подану нею заяву від 06.11.2021р. станом на 05.05.2021р. міськрадою так і не було прийнято жодного рішення про передачу чи відмову в передачі їй у власність вищевказаної земельної ділянки.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Климович А. 19.08.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2021р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.09.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою позивача, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

06.11.2020р. позивач ОСОБА_1 , через Центр надання адміністративних послуг ММР, звернулася до Миколаївської міської ради із заявою про видачу рішення про передачу земельної ділянки у власність із земель комунальної власності (громадянам для гаражного будівництва в межах норм, визначених Земельного кодексу України) щодо земельної ділянки площею 0,0033 га з кадастровим номером :08:022:0001, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

До вказаної зави позивачем було додано, серед іншого, графічні матеріали, копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, Витяг з Державного земельного кадастру України.

Однак, оскільки станом на 05.05.2021р. жодної відповіді так і не було отримано, остання, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності позовних вимог та, відповідно, з відсутності протиправної бездіяльності міськради, яка, в свою чергу, у встановлений законом строк надала на звернення позивачки мотивовану відповідь.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.ст.3,4 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, Законами України «Про землеустрій» і «Про оренду землі», а також прийнятими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами.

Відносини ж, що виникають, зокрема, з приводу підстав набуття громадянами права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовані ст.ст.116,118 ЗК України.

Згідно із ст.38 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Як передбачено приписами ст.40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Як слідує зі змісту положень п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 1 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як видно зі змісту приписів ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва «індивідуальних гаражів» у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

При цьому, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді АР Крим, Раді міністрів АР Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначає ч.7 ст.118 ЗК України, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Крім того, цією ж статтею визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 06.11.2020р. позивач ОСОБА_1 , через Центр надання адміністративних послуг ММР, звернулася не до Миколаївської міської ради (т.б. не до відповідача), а безпосередньо Миколаївського міського голови Сенкевича О. із заявою (а не клопотанням) про видачу рішення про передачу у власність із земель комунальної власності (громадянам для гаражного будівництва в межах норм, визначених Земельного кодексу України) земельної ділянки пл.0,0033 га кадастровий номер :08:022:0001, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Як свідчать матеріали справи, до вказаної зави позивачкою було додано графічні матеріали, копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та Витяг з Державного земельного кадастру України.

Далі, як зазначає позивач у своєму позову, оскільки станом на 05.05.2021р. жодного рішення від міськради не отримала, вона, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернулася до окружного суду із даним позовом.

Разом з тим, як беззаперечно встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, насправді на вказану вище заяву позивача від 06.11.2020р. заступником Миколаївського міського голови (до якого позивач безпосередньо зверталася) у встановлений законом місячний строк була надана мотивована відповідь від 16.11.2020р. вих.№6553/02.02.01-40/14/20, якою, в свою чергу, з посиланням на Генеральний План м.Миколаєва (затв. рішенням ММР від 18.06.2009р. №35/18), План зонування м.Миколаєва (затв. рішенням ММР від 17.05.2018р. №36/13) та рішення ММР від 24.03.1994р. №209/11, позивачку було повідомлено про відсутність можливості оформлення даної земельної ділянки у власність в зв`язку із «невідповідністю» намірів забудови містобудівній документації (т.б. Ген.плану міста).

Слід зауважити, що копію вказаної вище відповіді було додано представником відповідача до свого письмового відзиву від 15.07.2021р. на даний позов.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, дану відповідь до цього часу позивачкою у будь-який спосіб так і не оскаржено. Доказів зворотного представником позивача не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у даному випадку протиправної бездіяльності саме Миколаївської міськради, пов`язаної з не розглядом заяви позивача від 06.11.2020р., а тому, відповідно, заявлені позовні вимоги дійсно задоволенню не підлягають.

Також, необхідно вказати, що не підлягають задоволенню і додаткові вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу, які є «похідними» від заявлених основних п/вимог та цілком залежать від задоволення останніх.

До того ж, також слід зазначити й пр. те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16.03.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко