Справа № 300/8230/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2022 р. справа № 300/8230/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - позивач) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України, про:

- визнання незаконним та скасування Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 28.09.2021;

- визнання незаконним та скасування наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації»;

- зобов`язання Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) провести державну реєстрацію права власності, форма власності: державна, на приміщення системи посадки (стартовий диспетчерский пункт (СДП-281), розташованого за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вулиця Коновальця Євгена, будинок 264-А, за суб`єктом: держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Позивач зазначає, що підставою для прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Федоришин О.В. (далі - державний реєстратор). Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 26.04.2021 та Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень 11.06.2021 прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно, стала на її думку відсутність в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме документів, що підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта.

При цьому державний реєстратор і Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) посилалися на відповідь Івано-Франківського ОБТІ від 11.05.2021 №271/01-21 на запит про отримання інформації від 26.04.2021 №18/64.2-09/34в, якою надано копію Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна по вул. Є. Коновальця, 264-а у м. Івано-Франківську від 28.04.2017за №00747.

Також у Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Колегія) від 28.09.2021 зазначила, що за технічними показниками об`єкти нерухомого майна, належні Львівському РСП Украерорух, є відокремлені, обладнані окремими виходами і можуть бути поділені в натурі,а адреси новоутвореним об`єктам присвоюються згідно рішення Виконавчого комітету міської ради.

Але ні державним реєстратором, ні Колегією не взято до уваги, що всі вище перелічені об`єкти (крім приміщення КПР (керування повітряним рухом), приміщення системи посадки (РСП) та приміщення системи посадки (СДП-281) не є нерухомими об`єктами, під якими Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`розуміє земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

За таких обставин позивач вважає, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги Колегією з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не досліджено в повному обсязі підстави та обставини, за якими Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає підстави для державної реєстрації права власності та інших речових прав, проігноровано очевидне порушення порядку проведення реєстраційних дій державним реєстратором, не забезпечило дотримання законності процедури державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

Воднораз, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позивачу відмовлено у відкритті провадження за його позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України, в частині визнання незаконним та скасування Висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 28.09.2021.

У зв`язку із усуненням вказаних недоліків, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу з дня вручення ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Від представника відповідача 18.01.2022 надійшло клопотання про перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 заяву Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.01.2022 №69-16/145-22 залишено без задоволення.

27.01.2022 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача від 26.01.2022 за №69-14/226-22.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну неналежної сторони в адміністративній справі №300/8230/21 за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 витребувано в Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) належним чином завірені копії всіх документів щодо підтвердження належного розгляду скарги Міністерства інфраструктури України від 28.07.2021 №20.1-08/391/21з урахуванням положень статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV (чинною на момент розгляду скарги) та положень Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1150).

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що за результатами розгляду Скарги, здійснено відповідну перевірку.

Колегією шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі прав встановлено, що скаржником для державної реєстрації поділу об`єкта нерухомого майна подано документи комплектність, зміст та форма яких не відповідає вимогам законодавства у сфері державної реєстрації прав, а саме не подано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта.

Оскільки скаржником не були усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, державним реєстратором правомірно прийнято оскаржуване рішення, згідно вимог абзацу 3 пункту 14 Порядку №1127.

З врахуванням вищенаведеного відповідач вважає, що Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час розгляду скарги діяла відповідно вимог чинного законодавства та у спосіб, визначений Конституцією України.Відтак, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Третя особа своїм правом на подання пояснень щодо заявленого адміністративного позову не скористалась, до суду пояснення не надала.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.04.2021 державному реєстратору прав на нерухоме майно виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області була подана заява про державну реєстрацію права власності (форма власності: державна, власник - Міністерство інфраструктури України) за реєстраційним номером 45200081 (картка прийому заяви №253464389) на приміщення, місцезнаходженням якого є: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, буд. 264-А.

26.04.2021 державний реєстратор прийняла Рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №57855471.

Підставою для прийняття такого рішення державний реєстратор зазначила відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а саме з посиланням на пункт 54 вказаної постанови КМУ, вказала, що для проведення державної реєстрації нерухомого майна шляхом поділу, крім поданих документів, необхідно також подати: документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, та висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта.

Державний реєстратор зазначила, що згідно Витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Є. Коновальця, 264-А знаходиться три об`єкта нерухомого майна: приміщення КПР площею 257,2 кв. м.; приміщення системи посадки (СДП-281) площею 135,4 кв. м.; приміщення системи посадки (РСП) площею 175,7 кв.м., на які видано окремі технічні паспорти, проте у довідці з ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» зазначено, що це один об`єкт нерухомого майна.

Зазначене стало підставою для прийняття 15.06.2021державним реєстратором Рішення №58753815 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на приміщення системи посадки СДП-281), яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, буд. 264-А, за суб`єктом: Держава в особі Міністерства інфраструктури України, оскільки заявником не усунуто обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви.

Не погодившись з рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень представником Міністерства інфраструктури України до Міністерства юстиції України на дане рішення була подана скарга від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21.

Зазначена скарга була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.08.2021за №СК-662-21 та перенаправлена до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13.09.2021 (вх. № 6060/6-21).

За результатом розгляду Скарги, яке відбулося 28.09.2021, Колегія прийшла до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі висновку Колегії від 28.09.2021 було видано наказ від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації».

Незгода позивача із прийнятим рішенням зумовила звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1150) (далі - Порядок), «Положенням про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 за №71/5 (далі - Положення), «Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 06.06.2018 № 484), та іншими нормативно-правовими актами, виданими на їх виконання (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушенні її права, свободи або законні інтереси

В контексті нормативного регулювання спірних правовідносин, суд акцентує увагу на такому.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»№1952-ІV(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Вказаний нормативно-правовий акт, поряд з правовим регулюванням питань, наприклад, системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, до яких відносяться: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріуси, регулює питання порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Так, за частиною 1 статті 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган (ч. 2 ст. 37 Закону).

НаказомМіністерстваюстиціїУкраїни від 09.01.2020за №71/5затверджено «Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», в силу пунктів 1, 2 розділу І яким визначається порядок створення Мін`юстом та його територіальними органами Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - Колегія), організаційні та процедурні засади діяльності Колегії.

Колегія є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті та його територіальним органом, що в межах повноважень, визначених«Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфери державної реєстрації).

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Суд зазначає, що предметом спору в цій справі є правомірність наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації».

Таким чином, прийняте на підставі висновку колегії суб`єктом розгляду скарги рішення у формі наказу, має відповідати критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, якою передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, для встановлення обставин протиправності спірного наказу, необхідним є перевірка судом такого рішення на відповідність критеріям, що встановлені в частині 2 статті 2 КАС України.

Суду звертає увагу на те,що у даній справі,позивачем не заявляються, вимоги, щодо визнання неправомірними дій державного реєстратора, скасування рішення про зупинення чи відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень

Воднораз,позивач не звертаючись з жодними позовними вимогами до державного реєстратора, вважає, що відмова Колегії у задоволенні скарги та прийняття на його думку незаконного наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації», по суті, є створенням перешкод у реалізації його права, а виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою з оспорюваним наказом.

Водночас суд не приймає позицію представника відповідача висловлену у відзиві на позов від 26.01.2022 №69-16/224-22 щодо визначення предметної юрисдикції та зазначає, що суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд вважає,що Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері управлінських відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у позивача виникло, змінилось або припинилось право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права та розглядається в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад права власності на нежитлові приміщення), що виникло, змінилось або припинилось в результаті реалізації рішення/наказу суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку,з огляду на викладене, суд зазначає, що спір у цій справі хоч і стосується відносин захисту прав позивача щодо власності на нежитлові будівлі,а спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна проте, враховуючи що дані споруди знаходяться на балансі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та належать до державної власності, то, по суті, не існує спору щодо права власності в розумінні набуття права цивільного.

Враховуючи зазначене, суд робить висновок, що у цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду оскільки питання, пов`язаного з визнанням права власності на нежитлові будівлі та оспорюванням права власності інших осіб, не виникало.

Судом зазначається, що захист прав та інтересів відповідної особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, недотриманні процедури чи порядку прийняття рішення, є завданням адміністративного судочинства, а обсяг та зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що незгода з наказом Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації» спричиняє публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

В даному випадку Наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації» за своєю юридичною природою є рішенням суб`єкта владних повноважень прийняте відповідачем за результатами розгляду скарги, яке Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повинно виносити у порядку, на підставі та у спосіб, визначений Законом.

Отже обставинами, які підлягають доказуванню у цій справі, є питання дотримання процедури розгляду та порядку прийняття наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації», яким відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства інфраструктури України від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21, а, отже, законність оскаржуваного наказу та правовідносини, які виникають між позивачем та відповідачем, стосуються прийнятого рішення, - публічно-правовими, відтак спір належить до адміністративної юрисдикції та має вирішуватися судом за правиламиКАСУкраїни.

З огляду на обставин справи, надаючи оцінку прийнятому наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації», з урахуванням відповідного обґрунтування позивачем порушення його прав, суд акцентує, що у відповідності до частини 2статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В цій площині суд відзначає, що в силу «Положення про Міністерство юстиції України», Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань у сфері державної реєстрації прав: організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені Законом.

Частина 9 статті 37 Закону встановлює, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, «Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції» визначається процедура здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Процедура розгляду скарг у сфері державної реєстрації на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора визначена Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1150, далі - Порядок №1128), та передбачає утворення для забезпечення розгляду таких скарг постійно діючих комісій з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно з пунктом 2 розділу І Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 №71/5 (далі також - Положення №71/5), Колегія є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфери державної реєстрації).

Мін`юстом створюються центральна Колегія та регіональні Колегії. Центральна Колегія Мін`юсту розглядає усі скарги, розгляд яких належить до компетенції Мін`юсту, крім тих, що за дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації передано на розгляд регіональної Колегії Мін`юсту.

Колегія уповноважена розглядати скарги у разі участі у відповідному засіданні не менш як п`яти членів Колегії, у тому числі співголови та секретаря Колегії (осіб, які виконують їх обов`язки).

Пунктом 10 Порядку №1128 передбачено, що для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Згідно пункту 11 Порядку, Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Повідомлення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

Таке тлумачення Порядку відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Зокрема, враховуючи положення пункту 11 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1128, позивача було повідомлено не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги про час і місце засідання Колегії Міністерства юстиції України.(а.с. 208-212)

Окремо суд, в межах процедурного питання щодо повідомлення позивача про час і місце засідання колегії щодо розгляду скарги позивача від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21, вказує, що в матеріалах справи містяться докази розміщення на офіційному веб-сайті Мін`юсту повідомлення про розгляд скарги від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21 (адреса посилання: https://pzmrujust.gov.ua/anonsy/3957, листи(а. с. 208-211)

Також додатково, телефонограмою за номером - +96 (номер телефону державного реєстратора Федоришин О. І.),. проінформовано про засідання Колегії по розгляду скарги на 28.09.2021 (а. с. 212).

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що повідомлення про розгляд скарги від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21 шляхом публічного повідомлення на сайті Міністерства юстиції України та телефонограмою, з урахуванням обставин цієї справи, було достатнім та прогнозовано надавало можливості Комісії пересвідчитись у його отриманні зацікавленими особами.

Отже, відповідач у належний спосіб повідомляв позивача про розгляд скарги, що у свою чергу, не позбавляло останнього права на прийняття участі у розгляді скарги, надання пояснень (заперечень) та доказів на їх обґрунтування з метою її повного та об`єктивного розгляду і прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Відповідно до частин 6, 7 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України.

За приписами пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження.

Пунктами 13, 14, 17 Порядку встановлено, що за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Згідно з пунктом 12 Порядку за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

У зв`язку із зауваженим, суд окремо підкреслює, що здійснення відповідачем на підставі Закону, контрольних повноважень відбувається шляхом: а)розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (ст. 37); б) моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав (ст. 37-1)

Відповідно до пункту 9 Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції за результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні.

Висновок Колегії має містити:

- дату та місце проведення засідання Колегії;

- перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги;

- реквізити та суть скарги;

- рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги;

- мотиви рішення Колегії у стислому викладенні;

- мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються;

- результати голосування («за», «проти», «утримався») членів Колегії.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги. Якщо внаслідок звільнення члена Колегії, який брав участь у відповідному засіданні Колегії, його тимчасової непрацездатності або з інших причин, пов`язаних з відповідним членом Колегії, висновок Колегії не може бути ним підписаний, у висновку зазначається причина такого не підписання. Якщо через відповідні причини кількість членів Колегії, які підписали висновок, є меншою ніж кількість, необхідна відповідно до абзацу другого цього пункту для прийняття Колегією рішення, Мін`юст, відповідний територіальний орган забезпечує новий розгляд скарги Колегією в іншому складі.

Як встановлено судом Висновок Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 28.09.2021 містить всі необхідні реквізити, прийнятий одноголосно членами Колегії, присутніми на засіданні, та підписано усіма членами Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21.

Як встановлено судом з протоколу №13 засідання Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 28.09.2021 були присутні 7 членів колегії, 2 членів колегії були відсутні. Було заслухано доповідь члена колегії Ковдрин Т. І. по суті скарги. Запитань у членів Колегії до доповідача не було. Надалі було надано усні пояснення по суті скарги представником Міністерства інфраструктури України Райтер Н. М. та представником державного підприємства обслуговування повітряного руху України Лагутіном Б. Г. та розглянуто письмові пояснення державного реєстратора Федоришин О. І.

Колегією проведено обговорення скарги від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21 та винесено співголовою Колегії на голосування проєкту рішення за результатом розгляду даної скарги.

За результатами голосування Колегією за результатом розгляду скарги одноголосно прийнято рішення.

Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 28.09.2021 прийшла до висновку, що рішення державного реєстратора є правомірним, оскільки скаржником не подано належних документів, передбачених законодавством.

Отже, відповідач, не встановивши факту порушення у процесі здійснення реєстраційної дії, надав належну правову підставу, з урахуванням порядку, вчинення реєстраційних дій реєстратором, реалізував свої дискреційні повноваження.

Відповідно до пункту 2 частини 6статті 37 Закону рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом, засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

На підставі службової записки начальника Управління державної реєстрації Гаврищука М. В. від 13.10.2021 на офіційному веб-сайті Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) розміщено Наказ Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 13.10.2021 № 444/4 та висновок Колегії від 28.09.2021 про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації Міністерства інфраструктури України (за посиланням https://pzmrujust.gov.ua/kolehiia-z-rozhliadu-skarh/2539-rishennia-komisii-z-pytan-rozhliadu-skarh-u-sferi-derzhavnoi-reiestratsii-holovnoho-terytorialnoho-upravlinnia-iustytsii-u-zakarpatskii-oblasti).

Супровідним листом від 15.10.2021 за №6060/6-4052 скаржнику було направлено засвідчені в установленому законодавством порядку Наказ Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 № 444/4 та висновок Колегії від 28.09.2021 про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації Міністерства інфраструктури Українивід 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21.

В розрізі наведених висновків, у їх сукупності, суд констатує, що позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо порушення відповідачем його прав наказом Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації`в межах відмови у задоволенні скарги від 28.07.2021 за № 20.1-08/391/21.

Щодо позовних вимог про зобовязання провести державну реєстрацію права власності, форма власності: державна, на приміщення системи посадки (стартовий диспетчерский пункт (СДП-281), розташованого за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вулиця Коновальця Євгена, будинок 264-А літера «В», за суб`єктом: держава в особі Міністерства інфраструктури Українисудом зазначається наступне.

Порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування врегульовано статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

Варто зауважити, що згідно статей 6, 7, 9, 11 Закону №1952-IV, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (державні реєстратори).

Державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.

Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом.

Зважаючи на визначені Законом повноваження відповідача, та державних реєстраторів , суд звертає увагу, що умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, визначає «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 №553), згідно пункту 6 якого державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Частиною 1 статті 22 Закону №1952-ІV встановлено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок 1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Пунктом 1 частини 1 статті 24 Законупередбачено, що державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цьогоЗакону.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частина 2 статті 24 Закону).

Отже реалізація реєстраторами наданих їм чинним законодавством України повноважень щодо розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, пов`язується із прийняттям ними самостійно рішення і відноситься до виключних повноважень державного реєстратора. щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації, і у цих відносинах реєстратор виступає як суб`єкт-владних повноважень.

Тоді як відповідач, враховуючи приписи статті 37, статей 6, 9, 10, 11 Закону та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», при реалізації повноважень з розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав здійснює, по суті, контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у межах якого державний реєстратор виступає виключно в статусі суб`єкта оскарження прийнятого ним рішення.

Аналіз наведеного свідчить, що повноваження стосовно прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень законодавством віднесено до виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідного органу державної реєстрації прав, а не до компетенції колегії з розгляду скарг.

Наразі суд виокремлює, що звертаючись до суду із позовом, позивач наголошує про порушення його прав та інтересів, зокрема через перешкоджання йому у реєстрації права державної власності. При цьому не заявляє позовні вимоги про скасування рішення реєстратора про відмову у реєстрації права власності на приміщення, розташованого за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вулиця Коновальця Євгена, будинок 264-А, за суб`єктом: держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із прийняттям відповідачем наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації» та зобов`язання провести державну реєстрацію права власності,однак відповідач не може приймати рішення про реєстрацію права власності, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень, наданих законодавцем.

За наведених висновків, суд наголошує про невмотивованість аргументів позивача щодо можливості відповідачем здійснювати реєстрацію права власності, форма власності: державна, на приміщення системи посадки (стартовий диспетчерский пункт (СДП-281), розташованого за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вулиця Коновальця Євгена, будинок 264-А літера «В», за суб`єктом: держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Отже позовні вимоги до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зобов`язання провести державну реєстрацію права власності чого прагне позивач є неналежним способом захисту прав та інтересів, а відповідач не є тим суб`єктом, який порушив права позивача,перевіряючи законність рішень державного реєстратора отже Рішення прийняте у формі наказу не створює правових наслідків, пов`язаних з набуттям права власності на нежитлові приміщення.

Оскільки інших вагомих підстав, за наявності яких спірний наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації», судом не встановлено, а позивачем не наведено, підстави для скасування такого наказу відсутні.

За наведених обставин у справі, при розгляді Скарги та прийнятті оскаржуваного наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 13.10.2021 №444/4 «Про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації», відповідач діяв обґрунтовано, з дотриманням принципів рівності та змагальності, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень. Дотримання відповідачем цих принципів підтверджує висновок про правомірність розгляду зазначеної скарги та законність прийнятого наказу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 73 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 76 КАС України).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно дочастини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 22.01.2021 (справа № 420/4262/19).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з урахуванням положеньстатті 139 КАС України, правових підстав для їх розподілу немає, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Аеропорт, м. Бориспіль, Київська область, 08300, код ЄДРПОУ - 19477064) до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 43316386), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ - 37472062), про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 11 березня 2022 р.