Справа № 557/20/22
Суддя: Тишкун П. В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №557/20/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Тишкуна П.В.

за участю секретаря судових засідань Гуменюк Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ГАБ №163981 від 04.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Гощанського районного суду з адміністративним позовом до ДПП НП України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №163981 від 04.12.2021 року.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04 грудня 2021 року інспектором взводу №1 роти №І батальйону УПП в 'Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Грицюком В.М. було винесено постанову серії ГАБ №163981 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 гривень.

Згідно вказаної постанови, 04 грудня 2021 року близько 17 год. 05 хв. у м. Рівне по вул. Кавказька, 6, він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: викликав працівників патрульної поліції та повідомив, що за даною адресою було здійснено самогубство, хоча такої події не було.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, позивач працює вартовим у Рівненському міському центрі зайнятості, який знаходиться в м. Рівне по вул. Кавказька, буд. 4. Під час несення служби 04 грудня 2021 року він помітив, як у сусідньому будинку АДРЕСА_1 , підлітки перелазлять та стрибають з балкона 3 поверху будинку на балкон 2 поверху, а потім на землю. Враховуючи побачене для уникнення можливих правопорушень та травматизму вказаних осіб Позивач зателефонував на телефонну лінію «102» з відповідним правомірним повідомленням. При цьому ОСОБА_1 представився, та чекав поліції на місці події. Після приїзду поліції позивач ще раз виклав обставини, що мали місце, хоча вказаних осіб на місці події вже не було. Після чого поліцейським було винесено постанову за нібито неправдивий виклик поліції.

Відповідно до ст.183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно - рярувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктивна сторона правопорушення, вказаної статті, полягає в завідомо неправдивому виклику поліції або інших аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, зокрема поліції. При цьому, правопорушник викликає представника однієї з перелічених у статті служб, в даному випадку поліції, нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби (в даному випадку поліції).При цьому зазвичай користується вуличними телефонами, або одноразовою карткою з номером стільникового зв`язку, для анонімності своєї особи, залишає місце події, якщо така відбулася на його думку, або взагалі не знаходиться на місці події, оскільки такої не було взагалі.

Позивач не здійснював завідомо неправдивого виклику поліції, зокрема на підставі обставин, описаних в постанові. Жодного умислу здійснення завідомо неправдивого виклику поліції поліцейським доведено не було. Натомість безпідставно та незаконно було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді максимального розміру штрафу передбаченого санкцією ст. 183 КУпАП - двісті неоподаткованих доходів громадян.

Твердження в оскаржуваній постанові, що позивач повідомив про нібито самогубство не відповідає дійсності, оскільки він зазначив, що особи можуть травмуватися або розбитися. І про ніякі завершені дії ним не повідомлялось. Отже позивачем було правомірно здійснено виклик поліції на місце події, тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою суду 11.01.2022 року причини пропуску позивачем строку звернення до суду визнано поважними та поновлено його, відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою від 17.01.2022 розгляд справи відкладено до 02.02.2022 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

Ухвалою від 02.02.2022 розгляд справи відкладено до 23.02.2022 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції НПУ в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у своїй відсутності не клопотав. Подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначив, що працівником поліції при складанні оскаржуваної постанови було дотримано всіх вимог законодавства, позивач же, не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами тих обставин, на яких грунтуються його вимоги. Відповідно до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами технічних приладів технічних засобів ,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджеї наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року поліцейський здійснював відеофіксацію на портативний відеореєстратор, що закріплений на форменному одязі. В ході телефонної розмови позивача з оператором спецлінії «102» він плутався та давав не чіткі пояснення щодо події. Поліцейський виїхав на повідомлення про самогубство, але при обстеженні території за вказаною позивачем адресою, жодних осіб не виявлено, сама подія про яку позивач повідомив, не мала місце. Тому з урахуванням всіх обставин було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.183 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч.1 ст.283 КУпАП).

Судом встановлено, що 04 грудня 2021 року інспектором взводу №1 роти №І батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Грицюком В.М. було винесено постанову серії ГАБ №163981 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 гривень.

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №163981 від 04.12.2021 року, вбачається, що позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що,04 грудня 2021року близько 17 год. 05хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: викликав працівників патрульної поліції та повідомив, що за даною адресою було здійснено самогубство, хоча такої події не було.

Статтею 183 КУпАП передбачено відповідальність зазавідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач ОСОБА_1 заперечує наявність у своїх діях умислу на виклик поліції, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності та зазначає, що повідомив про те, що в АДРЕСА_1 підлітки перелазлять та стрибають з балкона 3 поверху будинку на балкон 2 поверху, а потім на землю.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом при розгляді справи було безпосередньо досліджено наявні у справі докази, в тому числі аудіозапис звернення ОСОБА_1 на лінію «102», наданий відповідачем Департаментом патрульної поліції Національної поліції України дано їм всебічну оцінку.

Як вбачається із відтвореного аудіозапису, ОСОБА_1 в ході розмови з оператором спецлінії «102» зазначив, що «На набережній дівчина кидається з балкона» і на уточнююче запитання «Як кидається?» повідомив «Вже впала…», а потім «Вона вроді впала…».

Таким чином, вказаним аудіозаписом заперечуються доводи позивача, наведені ним у позовній заяві, що він не повідомляв на спецлінію «102» про самогубство.

Як зазначає відповідач при обстеженні поліцейським території за вказаною позивачем адресою, встановлено, що подія, про яку повідомив ОСОБА_1 , не мала місце.

До тверджень позивача, наведених ним у позовній заяві, суд ставиться критично, оскільки вони суперечать обставинам, зафіксованим на аудіозаписі його телефонного дзвінка. Суд розцінює такі твердження, як тактику захисту особи, що притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, що визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами ті обставини, на яких грунтуються його вимоги. Доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення та обставини, що виключають адміністративну відповідальність позивачем надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, постанова від 04.12.2021 року серії ГАБ №163981, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, є правомірною, а факт правопорушення мав місце.

Беручи до уваги вищевикладене суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови співробітник поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови відсутні.

Покликання ж позивача на те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем допущені порушення вимог закону суд вважає недоведеними.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені судом обставини та відповідні їм докази, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 244-246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ГАБ №163981 від 04.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на дане рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складено 15.03.2022.

Суддя Тишкун П.В.