Справа № 600/4060/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4060/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним і скасування вимоги, визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд прийняти рішення, яким:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 09.02.2021 р. №Ф-1307-56 на суму 38459,74 грн, в частині нарахування єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. на суму 37788,74 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області відкоригувати дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 37788,74 грн;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо відмови списувати недоїмку з ЄСВ за період з 01.01.20І8 по 31.12.2020 р. в сумі 29340,74 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області прийняти рішення про списання недоїмки з ЄСВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 р. в сумі 29340,74 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про протиправність вимоги від 09.02.2021 р. №Ф-1307-56 на суму 38459,74 грн, в частині нарахування єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2020 р. на суму 37788,74 гривень. Позивач зазначає, що у 2017 р. перебував на спрощеній системі оподаткування 2 групи 20% та не отримував доходів. Позивач вважає, що оскільки він обрав спрощену систему оподаткування та не отримував дохід (не здійснював підприємницьку діяльність) у нього відсутній обов`язок сплачувати внесок у мінімальному розмірі. Крім того, позивач вказав, що оскаржувана вимога сформована без проведення будь-яких перевірок у відношенні ОСОБА_1 , а відтак прийнята безпідставно, необґрунтовано та без додержання строків строків формування та надсилання вимоги про сплату ЄСВ. Щодо суми недоїмки з ЄСВ за період з 01.01.20І8 по 31.12.2020 р. в сумі 29340,74 грн позивач зазначає, що оскільки він перебував у 2018 - 2020 р. на загальній системі оподаткування, тому 26.02.2021 р., на підставі п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464 подав до відповідача заяву про списання недоїмки з ЄСВ за період з 01.01.2018 р. до дати подання заяви про списання недоїмки. Однак, позивач стверджує, що податковий орган безпідставно та необґрунтовано відмовив у списання вказаної недоїмки з ЄСВ та залишив без задоволення його заперечення на результати проведеної камеральної перевірки. З вказаних підстав позивач просить суд задовольнити позов.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області у відзиві на позов заперечувало проти задоволення позову та зазначило, що нарахування недоїмки з єдиного соціального внеску від 09.02.2021 р. №Ф-1307-56 на суму 38459,74 грн відбулось правомірно. Крім того, відповідач зазначає на необґрунтованість доводів позивача щодо списання недоїмки з ЄСВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 р. в сумі 29340,74 грн, оскільки відповідно до даних ІТС ДПС звіт згідно з додатком 5 до Порядку за 2017 рік поданий ОСОБА_1 16.03.2021 р. №13249583, в той час як законодавством передбачено можливість списання з ЄСВ у випадку подання до 01.03.2021 р. звітності за період з 01.01.2017 р. по 01.12.2020 р., крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування та звітності. Також податковий орган зазначив, що позивач не відноситься до кола платників, які мають право на застосування механізму списання заборгованості з єдиного внеску, оскільки перебував на спрощеній системі оподаткування у 2017 році. З вказаних підстав відповідач просив суд відмовити у задоволені позову.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 26.08.2021 року адміністративний позов залишено без руху. 09.09.2021 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, судом відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без призначення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач з 17.10.2016 р. по 25.02.2021 р. перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області як платник податків, зокрема, з 17.10.2016 р. по 31.10.2016 р. та з 01.01.2018 р. по 25.02.2021 р. на загальній системі оподаткування, а з 01.11.2016 р. по 31.12.2017 р. на спрощеній системі оподаткування.

Згідно облікової податкової картки позивача станом на 20.09.2021 року, за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 38459,74 гривень.

09.02.2021 р. податковим органом сформовано податкову вимогу №Ф-1307-56 на суму 38459,74 гривень.

16.03.2021 р. відповідачем проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами якої складено акт №687/24-13-24-07/ НОМЕР_1 . У висновках до вказаного акту встановлено, що оскільки позивач у період з 01.11.2016 р. по 31.12.2017 р. перебував на спрощеній системі оподаткування, а також станом на 01.03.2021 р. не подав звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 р., перевіркою виявлено порушення п. 9-15 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464.

Позивач подав заперечення на акт камеральної перевірки від 16.03.2021 р. №687/24-13-24-07/ НОМЕР_1 , однак відповідно до висновку від 30.04.2021 р. позивачу відмовлено у задоволенні його заперечень.

Також позивач подав скаргу на рішення щодо відмови списання заборгованості з ЄСВ, викладені в акті №687/24-13-24-07/ НОМЕР_1 , однак 02.07.2021 р. Державна податкова служба України залишила вказану скаргу без задоволення.

До матеріалів справи додано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 р., складений 25.02.2021 р. та квитанцію №1 від 25.02.2021 р. про доставки документу до податкового органу.

Матеріали справи містять звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2017 р., складений 16.03.2021 р. та квитанцію №2 про прийняття вказаного документу та його реєстрації.

Також до матеріалів справи додано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого внеску за 2018- 2020 роки, податкові декларації з єдиного податку за 2017 р. та про майновий стан і доходи за 2018 - 2020 р.

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464 (далі - Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

У відповідності до ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з п.1 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

На підставі аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що позивач, перебував у 2017 році на спрощеній системі оподаткування 2 група 20%, та в незалежності від отриманих доходів зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок не менше за розмір мінімального страхового внеску. Таким чином, суд не приймає доводи позивача щодо відсутності у нього обов`язку сплати єдиного внеску у 2017 році.

Згідно з п. 4 ст. 25 Закону №2464-VІ контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам ЄСВ, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п. 3 розділу VI наказу Міністерства фінансів України «Про внесення змін до інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 04.05.2018 №469 (далі - Інструкція 469) фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати ЄСВ.

Згідно з п.4 розділу VI Інструкції 469 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування ЄСВ та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

На підставі аналізу вказаних норм слідує, що обчислення ЄСВ та формування вимоги про сплату боргу здійснюється не лише на підставі актів перевірки, але й на підставі облікових даних з інформаційної системи фіскального органу. З огляду на зазначене, облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів є такою ж самостійної підставою для формування вимоги, як і акти перевірки чи податкова звітність, адже, відповідно до абз.11 п.3 розділу VI Інструкції 469 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції 469 вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається платникам - фізичним особам протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати ЄСВ (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Таким чином суд встановив, що дії податкового органу щодо прийняття оскаржуваної вимог на підставі облікових даних платника податків відповідає вимогам чинного законодавства, а отже доводи позивача про необхідність проведення документальної перевірки та надіслання акта перевірки у спірних правовідносинах є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Щодо сум недоїмки з ЄСВ за 2018-2020 р. позивач вказав, що перебував на загальній системі оподаткування та має право на списання недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 04 грудня 2020 року № 1072-IX внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Зокрема, пункт 9-15 викласти в такій редакції:

"9-15. Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно до цього пункту в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач не відповідає вимогам п. 9-15 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 у зв`язку із тим, що позивач у 2017 році перебував на спрощеній системі оподаткування та звітності, суд вважає вказані твердження необґрунтованими та безпідставними. Суд наголошує, що п. 9-15 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 передбачено право на списання недоїмки з ЄСВ платникам податків, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Суд вважає, що оскільки позивач у 2018-2020 роках перебував а загальній системі оподаткування, він мав право звернутись до податкового органу із заявою на списання недоїмки з ЄСВ за вказаний період.

Крім того, суд вважає, що оскільки позивачем заявлено до списання недоїмки з ЄСВ за 2018-2020 роки подання звітності за 2017 рік є необов`язковою. Позивач відповідно до вимог п. 9-15 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 подав 26.02.2021 р. звіти з ЄСВ за 2018-2020 р., які були прийняті податковим органом та успішно завантажено до системи даних ІТС ДПС до 01.03.2021 року. Таким чином, виявлення помилок під час подання звіту за 2017 р. та його завантаження до системи 16.03.2021 р. не може бути підставою для відмови у списанні недоїмки з ЄСВ за 2018-2020 роки.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено суду обґрунтованість заявленого позову щодо оскарження вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 09.02.2021 р. №Ф-1307-56, в частині нарахування єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. на суму 8448 грн., а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Водночас, відповідачем не доведено правомірність відмови позивачу у списанні недоїмки з ЄСВ за 2018-2020 роки. Таким чином, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права буде скасування вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 09.02.2021 р. №Ф-1307-56, в частині нарахування єдиного соціального внеску за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2020 р. в сумі 29340,74 гривень.

З вказаних підстав, суд вважає про відсутність підстав та необхідності зобов`язання відповідача прийняти рішення про списання недоїмки з ЄСВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 р. в сумі 29340,74 грн, оскільки скасування судом спірної вимоги за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2020 р. повністю відновлює порушене право позивача. Також суд вважає безпідставними вимоги позивача про зобов`язання відповідача відкоригувати дані інтегрованої картки платника ОСОБА_1 шляхом виключення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки скасування спірної вимоги за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2020 р. автоматично призводить до коригування даних інтегрованої картки платника податків, в частині зменшення недоїмки з ЄСВ. Крім того, суд наголошує що заявлена вказана вимога є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки суд не може зобов`язувати податковий орган вчиняти дії щодо коригування даних інтегрованої картки платника податків.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 09.02.2021 р. №Ф-1307-56, в частині нарахування єдиного соціального внеску за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2020 р. на суму 29340,74 гривень.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 908 грн згідно платіжної квитанції № 9242-6629-9567-6022 від 25.08.2021 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, );

третя особа: Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Руська, 183, м. Чернівці, 58023, )

Суддя Т.М. Брезіна