Справа № 560/4503/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4503/21 Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

12 березня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням з 04 листопада 2019 року ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України повторно розглянути заяву від 18.09.2020 року щодо виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату з урахуванням виплаченої раніше суми.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

За правилами п. 3 ч. 1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Відповідно до витягу з наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 12.09.2018 №225 о/с "По особовому складу" позивача звільнено зі служби в поліції з 24.09.2018 за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII (через хворобу).

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0024737 від 22.10.2018 ступінь втрати професійної працездатності позивача - 70%.

У довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1107855 від 22.10.2018 зазначено, що позивачу з 22.10.2018 встановлено вперше другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції. Дата чергового переогляду - 01.11.2021.

В подальшому, за результатами чергового переогляду позивачу визначено ступінь втрати працездатності 60%, що засвідчується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0050945 від 04.11.2019.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0054157 від 04.11.2019 за результатами переогляду позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків.

У зв`язку зі зміною причини інвалідності позивач звернувся до відповідача з завою (рапортом) від 18.09.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що 04.11.2019 йому визначено ІІ групу інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків.

Листом від 09.10.2020 №Ф-210/39/03-2020 Департамент захисту економіки Національної поліції України повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість доводів відповідача щодо змін внесених до пункту 8 розділу IV Порядку №4, оскільки вони свідчать про наявність певних ознак дискримінації відносно осіб, які попередньо отримали групу інвалідності.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно із частиною 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293).

Пунктом 8 Розділу ІV Порядку №4 (в редакції до 14.05.2019) було визначено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

На час дії зазначеної редакції Порядку №4 позивач мав право на виплату доплати до грошової допомоги у разі встановлення йому вищої групи інвалідності або іншої причини інвалідності протягом двох років з 22.10.2018 (дата встановлення йому ІІ групи інвалідності).

Водночас з 14.05.2019 до Порядку №4 було внесено зміни, зокрема пунктом 8 Розділу ІV в редакції від 14.05.2019 визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що після внесення відповідних змін до Порядку №4 законодавець фактично виключив право поліцейського на отримання грошової допомоги вдруге у разі, якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або іншу причину інвалідності.

Зазначені норми законодавства на момент виникнення спірних правовідносин були чинними, а тому підлягали застосуванню, у тому числі, відповідачем.

Положення зазначеної норми підлягають застосуванню в наступних випадках:

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.

Поряд з цим, приписи наведеної норми не місять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або іншу причину інвалідності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 520/1726/2020 (постанова від 24.11.2021 року) та у справі №240/9996/19 (постанова від 18.11.2021 року).

Таким чином, станом на час встановлення позивачу іншої причини інвалідності та звернення останнього до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги нормами чинного законодавства не передбачалось право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому іншої причини інвалідності.

З матеріалів справи встановлено, що позивач у вересні 2018 році отримав виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності в розмірі 158580 грн, що підтверджується висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 14.11.2018 року та платіжним дорученням №2379 від 22.12.2018 року (а.с. 44, 45).

У вересні 2020 року у зв`язку зі зміною причини інвалідності позивач звернувся до відповідача з заявою на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, за результатами розгляду якої відповідач правомірно відмовив йому у виплаті такої допомоги з посиланням на пункт 8 Розділу ІV Порядку №4.

Посилання позивача та суду першої інстанції на приписи статті 101 Закону України "Про Національну поліцію" (щодо виключного переліку підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги поліцейським) колегія суддів вважає помилковим, оскільки вказана норма регулює випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються взагалі (тобто вперше), а в цьому випадку позивач просить здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням йому іншої причини інвалідності, що не є тотожним реалізації права поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги як такого.

Також, колегія суддів не вбачає наявності у спірних правовідносинах дискримінації (позбавлення позивача як особи з інвалідністю, що пов`язана з виконанням службових обов`язків, можливості реалізувати свої права) та звуження його прав, оскільки як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами своє право на отримання одноразової грошової допомоги позивач реалізував та отримав її у розмірі 158580 грн. у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої щодо наявності підстав для задоволення позову, які до того ж спростовуються доводами апеляційної скарги.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.