Справа № 580/10788/21
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року справа № 580/10788/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Лисянської селищної ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

13 грудня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Лисянської селищної ради Черкаської області, в якому просять:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №13-16/VІІІ від 27.05.2021 про надання дозволу:

- ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства у власність із земель комунальної власності Лисянської селищної ради в с. Будище, за межами населеного пункту :05:001:0562;

- ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства у власність із земель комунальної власності Лисянської селищної ради в с. Будище, за межами населеного пункту :05:001:0563;

- ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства у власність із земель комунальної власності Лисянської селищної ради в с. Будище, за межами населеного пункту :02:001:0085;

- ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства у власність із земель комунальної власності Лисянської селищної ради в с. Будище, за межами населеного пункту :02:001:0097;

2) зобов`язати відповідача надати позивачам дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок в приватну власність по 2 га для ведення особистого селянського господарства згідно поданих заяв від 08.04.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що звернулась до відповідача із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га,. Відповідач рішенням №13-16/VІІІ від 27.05.2021 надав позивачам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності лисянської селищної ради в селах Будище та Боярка, за межами населеного пункту. Позивачі вважають, що відповідач оскаржуваним рішенням фактично відмовив їм у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Відповідач у встановлений судом строк відзивна позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивачі 23.03.2021 звернулись до Лисянської селищної ради (відповідач у справі) із заявами, в якій просили надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач рішенням №13-16/VІІІ від 27.05.2021 надав позивачам дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на землях комунальної власності Лисянської селищної ради орієнтовною площею 0,1000 га (пункти 15, 18, 19 оскаржуваного рішення).

Вважаючи, що відповідач надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку площею 0,1000 га, замість 2,0 га протиправно, позивачі звернулись до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту "б" частини статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно частини 2 статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України).

Статтею 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га. (пункт "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

Отже, позивачі, як громадяни України, мають право на набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Абзацом 2 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. (абзац 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідачем прийнято рішення №13-16/VІІІ від 27.05.2021, яким позивачам надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на землях комунальної власності Лисянської селищної ради орієнтовною площею 0,1000 га.

Враховуючи, що відповідач надав дозвіл позивачам дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, рішення №13-16/VІІІ від 27.05.2021 є законним та скасуванню не підлягає.

Щодо посилань позивачів на протиправність надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку меншою площею, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено лише максимальний розмір земельних ділянок для безоплатної передачі громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Отже, з огляду на положення статті 121 Земельного кодексу України площа конкретної земельної ділянки не може перевищувати передбачену у цій нормі, проте може бути меншою. Площа конкретної ділянки, що приватизується, може залежати від наявності вільних земель, призначених для передачі у власність громадянам України, встановлених обмежень, планувальної документації конкретного масиву земель тощо.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.09.2019 у справі №379/656/16-а органи місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади, мають право розпоряджатися землями комунальної власності з урахуванням будь-яких правомірних цілей, зокрема надаючи перевагу жителям села, проте вони не можуть ухвалювати правові акти, які не належать до їх повноважень або суперечать закону.

З огляду на це, селищна рада має право надавати земельні ділянки для особистого селянського господарства будь-якого розміру, у межах до 2,0 га, а також встановлювати різні їх розміри для членів територіальної громади і громадян, які до неї не належать.

Отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням принципу рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого статтею 24 Конституції України, оскільки в даному разі принцип рівності забезпечується правом усіх громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Розмір же земельної ділянки, що надається може визначатись власником.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.7 ст.5 Закону України від 15.05.2003 №742-IV "Про особисте селянське господарство" громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не позбавлений права на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України, а тому відсутні протиправні дії з боку відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО