Справа № 140/11542/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11542/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Шопік М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДАВТО ГРУП» до Закарпатської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДАВТО ГРУП» (далі ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП», позивач) звернулося в суд з позовом до Закарпатської митниці (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA305000/2021/000047/1 від 22.07.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації № UA 305130/2021/00055.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2021 ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» з метою декларування товарів, в тому числі «сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки MAN, модель - TGХ 18.480, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року виготовлення» на митний пост Закарпатської митниці подано митну декларацію за №UA305130/2021/019406. Також декларантом були заявлені та надані до митного оформлення документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України. Однак, вважаючи, що митна вартість за основним методом не підтверджена, митним органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA 305000/2021/000047/1 від 22.07.2021. Також відповідачем складено картку відмови у митному оформленні № UA 305130/2021/00055, у якій вказано, що преференційний режим походження товару не підтверджено на підставі сертифікату з перевезення №Е.5.847.155 від 27.05.2021, оскільки у митного органу є обґрунтовані сумніви щодо преференційного походження товару, тому митним органом прийнято рішення призупинити застосування тарифних преференцій зі сплати мита відповідно до ст. 32. п.4 Доповнення І «Щодо визначення поняття походження товарів» до моменту отримання результатів перевірки сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №Е.5.847.155, складеного експортером.

Позивач не погоджується з винесеними митним органом рішенням про коригування митної вартості №UA 305000/2021/000047/1 від 22.07.2021 та карткою відмови у прийнятті митної декларації № UA 305130/2021/00055, оскільки до митного оформлення декларантом було надано вичерпний перелік документів, на підставі яких можна пересвідчитись, що митна вартість ввезеного товару за основним методом - визначена правильно, окрім того, було надано достатнє підтвердження документів для застосування преференційного режиму.

Ухвалою суду від 01.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, зазначивши, що 21.07.2021 позивачем до митного оформлення було задекларовано за митною декларацією №UA305130/2021/019425 товар «сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки MAN, ідентифікаційний номер WMA06ХZZ3НМ729111, такий, що був у використанні - 2016 року виготовлення» за кодом згідно з УКТЗЕД ». Перевірка правильності визначення митної вартості товарів проводилась відповідно до Митного кодексу України та з урахуванням вимог наказу ДФС від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». В процесі перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено наступне. Товар (бувший у використанні транспортний засіб 2016 року виготовлення) імпортується в межах посередницького контракту з словацькою фірмою «аМ Trading s. r. о.» на умовах поставки DAP Ужгород. Заявлена за першим (основним) методом, задекларована митна вартість товару - 13600 євро.

В процесі здійснення контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також інформації, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме: 1) в інвойсі № від 20.05.2021 зазначені умови поставки DAP - Рівне, однак в поданій до митного оформлення митній декларації в графі 20 «Умови поставки» вказано DAP - Ужгород, при цьому місцем призначення (розвантаження) товару в автотранспортній накладній вказано Луцьк. Відповідно до вимог умови поставки «DAP (поставка в місці)» продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Таким чином, якщо інше не обумовлено в контракті, наявність розбіжностей може свідчити, що умови поставки застосовані не коректно, що в свою чергу призводить до сумнівів у достовірності складових митної вартості (зокрема включення до митної вартості витрат на перевезення); 2) відправником та продавцем товару в поданій митній декларації є іноземна фірма зареєстрована в Республіці Словаччина «аМ Trading s. r. о.». Відповідно до поданої МД в графі 15 «Країна відправлення» зазначено Словаччину, однак в автотранспортній накладній CMR № 395124 від 16.07.2021 зазначено місто відправки (завантаження) Wildau (Німеччина), в той же час в копії митної декларації № 21ВЕЕ860 від 21.05.2021, яка видана в Бельгії, зазначено що країна відправлення Бельгія. Дані розбіжності також призводять до сумніву у достовірності заявленої митної вартості, оскільки передбачене умовами поставки DAP обов`язкове укладення продавцем за власний рахунок договору перевезення товару до названого місця призначення вимагає точного визначення з якого пункту починається перевезення і в якому пункті воно завершується, позаяк це безпосередньо впливає на розмір вартості перевезення, яка відповідно до даних умов поставки входить до фактурної та відповідно митної вартості; 3) у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу виданого уповноваженими органи Німеччини № EQ019625 від 16.11.2016 власником є німецька фірма «LSK LOBENSTEIN & STENZEL KRAFTVERKEHR GMBH», разом з тим, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутній відправник та продавець товару - зареєстрована в Республіці Словаччина іноземна фірма «аМ Trading s. r. о.».

З урахуванням викладеного вище, надані декларантом до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, які б дозволили упевнитися в достовірності митної вартості та її складових, що унеможливлює застосування першого методу визначення митної вартості відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України митницею було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару а саме: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок тощо); договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. На запит митниці декларантом надано: повідомлення ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» про надання додаткових пояснень та документів від 21.07.2021 № 21/07, яким надано копію листа довільної форми з реквізитами відправника «аМ Trading s. r. о.» з назвою «Виписка механізму формування ціни на експортовані товари», відповідно до якого ціна на транспортний засіб MAN, TGS, VIN НОМЕР_1 грунтується на основі внутрішньої калькуляції собівартості товарів. Однак собівартість товарів - це витрати підприємства на виробництво та реалізацію власної продукції. Продавець «аМ Trading s. r. о.» бувшого у використанні транспортного засобу марки MAN з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 не являється виробником даного товару і не має відношення до оцінки його собівартості, у зв`язку з чим даний лист не являється випискою з бухгалтерської документації продавця і не може вважатись підтверджуючим митну вартість документом; розширену форму бельгійської експортної декларації №21ВЕЕ860 від 21.05.2021, в якій в графі 15 країною відправлення вказано Бельгію, умовами поставки в графі 20 вказано DAP Рівне, що тільки підтвердило наявні розбіжності. Інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на запит митниці декларантом надано не було, право на проведення консультації з митним органом відповідно до частини п`ятої статті 55 Митного кодексу України декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було.

З урахуванням викладеного вище, митним органом відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару №UA 305000/2021/000047/1 від 22.07.2021. При цьому, при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взято цінову інформацію з відкритого інтернет джерела mobile.de щодо пропозиції для продажу на аналогічні транспортні засоби. З урахуванням меншої з обраних вартостей, визначена за резервним методом митна вартість товару становить 25400,00 євро. Таким чином, митницею при коригуванні використано найменшу з наявних вартостей, що цілком узгоджується з положеннями чинного митного законодавства в частині застосування другорядних методів.

З урахуванням вище наведеного, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.11.2021 заяву представника Закарпатської митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві.

Ухвалою суду від 29.12.2021 постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче засідання.

Ухвалою суду від 24.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.02.2022 прийнято відмову ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» від позову до Закарпатської митниці в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації № UA 305130/2021/00055, провадження у справі за позовом ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» до Закарпатської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA 305130/2021/00055 закрито.

09.03.2022 до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив (вих. №7.7-08-10/10/24/3795від 10.12.2021). Вказані заперечення були скеровані на адресу суду лише 03.03.2022, що підтверджується датованим штемпелем поштового відділення на конверті. З урахуванням зазначеного, вказані заперечення на відповідь на відзив не приймаються до уваги судом, оскільки такі подані поза межами встановленого судом триденного строку з дня отримання копії відповіді на відзив.

У судове засідання 09.03.2022 представники учасників справи не прибули, подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

Суд, враховуючи наявність у справі заяв по суті справи та доказів, необхідних для її вирішення, враховуючи позицію учасників справи, які просять розглянути справу за їх відсутності, на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшов висновку про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2020 №02/07-20, укладеного між компанією «аМ Trading s. r. о.» (Словацька Республіка) (продавець) та ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» (покупець), та інвойсу від 20.05.2021 №, позивач придбав сідельний тягач марки MAN, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2016 року виготовлення, за ціною 13600,00 євро.

21.07.2021 декларантом позивача подано до Закарпатської митниці митну декларацію №UA305130/2021/019425 з метою здійснення митного оформлення товару «сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки MAN, модель TGХ 18.480, ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення- 2016…». Згідно МД №UA305130/2021/019425 митну вартість вказаного товару визначено за основним методом (за ціною контракту) у сумі 13600,00 євро.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактура (інвойс) № від 20.05.2021; автотранспортна накладна №395124 від 16.07.2021; сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №Е.5.847.155 від 27.05.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 16.11.2016; зовнішньоекономічний контракт №02/07-20 від 01.07.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 10.06.2021; копія декларація країни відправлення №21ВЕЕ860 від 21.05.2021 та інші.

За наслідками опрацювання наданих документів Закарпатська митниця дійшла до висновку, що документи подані до митного оформлення не містять інформації щодо всіх складових митної вартості, також подана до митного оформлення митна декларація містить розбіжності, що викликає обґрунтований сумнів митного органу про правильність визначення митної вартості декларантом. Тому, митний орган запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок тощо); договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару.

На запит митниці декларантом надано: повідомлення про надання додаткових пояснень та документів від 21.07.2021 №21/07-2; розширену форму бельгійської експортної декларації №21ВЕЕ860 від 21.05.2021; лист словацької компанії «аМ Trading s. r. о.» з назвою «Виписка механізму формування ціни на експортовані товари» від 20.05.2021.

22.07.2021 Закарпатською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA305000/2021/000047/1, відповідно до графи 30 якого митний орган визначив митну вартість вказаного вище транспортного засобу у розмірі 25400,00 євро (замість 13600,00 євро, що була заявлена декларантом). При цьому, у графі 33 вказаного рішення зазначено, що в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу не може бути визнана з наступних причин: 1) подані декларантом документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третім статті 53 МК України, містять розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у статті 58 МК України в частині достовірності ціни, що була фактично сплачена за товар, та відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару; 3) подані декларантом на запит митного органу додаткові документи, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та не містять інформації щодо всіх складових митної вартості. Також подана до митного оформлення митна декларація містить розбіжності, що викликає обґрунтований сумнів митного органу про правильність визначення митної вартості декларантом, зокрема: 1) в інвойсі № від 20.05.2021 зазначені умови поставки DAP - Рівне, однак в поданій до митного оформлення митній декларації в графі 20 «Умови поставки» вказано DAP - Ужгород, що містить суперечність. Таким чином, це може свідчити, що умови поставки застосовані не коректно, що в свою чергу призводить до сумнівів у достовірності складових митної вартості (зокрема витрат на перевезення); 2) відправником та продавцем товару в поданій митній декларації є іноземна фірма зареєстрована в Республіці Словаччина «аМ Trading s. r. о.». Відповідно до поданої МД в графі 15 «Країна відправлення» зазначено Словаччину, однак в автотранспортній накладній CMR № 395124 від 16.07.2021 зазначено місто відправки (завантаження) Wildau (Німеччина), в той же час в копії митної декларації № 21ВЕЕ860 від 21.05.2021, яка видана в Бельгії, зазначено що країна відправлення Бельгія; 3) у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу виданого уповноваженими органи Німеччини № EQ019625 від 16.11.2016 власником є німецька фірма «LSK LOBENSTEIN & STENZEL KRAFTVERKEHR GMBH», разом з тим, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутній відправник та продавець товару - зареєстрована в Республіці Словаччина іноземна фірма «аМ Trading s. r. о.». Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України митним органом було здійснено запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок тощо); договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. На запит митниці декларантом було подано додаткові документи, про те жоден з них не спростував вищезазначені розбіжності в документах. Інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на запит митниці декларантом надано не було, право проведення консультації з митним органом відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. Метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положень частини другої статті 58 МК України, оскільки в наданих до митного оформлення документах наявні розбіжності та відсутні всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МК України. Метод 2а (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів. Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58, 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами І положеннями Генеральної угоди з тарифів І торгівлі (GATT). Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. При визначенні числового значення митної вартості товару за основу взято цінову інформацію з інтернет джерела mobile.de щодо пропозиції для продажу на аналогічні транспортні засоби. З урахуванням меншої з обраних вартостей, визначена за резервним методом митна вартість товару становить 25400,00 євро.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA305000/2021/00020.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «сідельний тягач марки MAN, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2016 року виготовлення».

Так, до митної декларації МД №UA305130/2021/019425 від 21.07.2021, у якій митну вартість вказаного товару визначено за основним методом (за ціною контракту) у сумі 13600,00 євро, декларантом було додано, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) № від 20.05.2021; автотранспортна накладна №395124 від 16.07.2021; сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 №Е.5.847.155 від 27.05.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 16.11.2016; зовнішньоекономічний контракт №02/07-20 від 01.07.2020; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 10.06.2021; копія декларація країни відправлення №21ВЕЕ860 від 21.05.2021 та інші.

Однак рішенням від 22.07.2021 №UA305000/2021/000047/1 проведено коригування митної вартості товару та збільшено її розмір з 13600,00 євро до 25400,00 євро.

При цьому, підставою для коригування митної вартості стало те, що надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та не містять інформації щодо всіх складових митної вартості, також подана до митного оформлення митна декларація містить розбіжності, що викликає обґрунтований сумнів митного органу про правильність визначення митної вартості декларантом, а саме:

1) в інвойсі № від 20.05.2021 зазначені умови поставки DAP - Рівне, однак в поданій до митного оформлення митній декларації в графі 20 «Умови поставки» вказано DAP - Ужгород, що містить суперечність. Таким чином, це може свідчити, що умови поставки застосовані не коректно, що в свою чергу призводить до сумнівів у достовірності складових митної вартості (зокрема витрат на перевезення);

2) відправником та продавцем товару в поданій митній декларації є іноземна фірма зареєстрована в Республіці Словаччина «аМ Trading s. r. о.». Відповідно до поданої МД в графі 15 «Країна відправлення» зазначено Словаччину, однак в автотранспортній накладній CMR № 395124 від 16.07.2021 зазначено місто відправки (завантаження) Wildau (Німеччина), в той же час в копії митної декларації № 21ВЕЕ860 від 21.05.2021, яка видана в Бельгії, зазначено що країна відправлення Бельгія;

3) у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу виданого уповноваженими органи Німеччини № EQ019625 від 16.11.2016 власником є німецька фірма «LSK LOBENSTEIN & STENZEL KRAFTVERKEHR GMBH», разом з тим, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутній відправник та продавець товару - зареєстрована в Республіці Словаччина іноземна фірма «аМ Trading s. r. о.».

Щодо невідповідності умов поставки, визначених у митній декларації та у зовнішньоекономічному контракті №02/07-20 від 01.07.2020, суд зауважує наступне.

Судом встановлено, що між ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» (покупець) та компанією «aM.Trading s. r. o.» (продавець) було укладено контракт від 01.07.2020 №02/07-20, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язався поставити, а покупець оплатити, зокрема, автомобілі легкові нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні, причіпи та напівпричіпи нові та бувші у використанні тощо. Асортимент, кількість та ціни товару вказуються в інвойсах, що формуються на кожну партію товару, і є невід`ємними часинами цього контракту.

Відповідно до п. 2.1 контракту від 01.07.2020 №02/07-20 поставки товару здійснюються на умовах DAP - Ягодин, Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил Інкотермс 2010 за редакцією 2010, за домовленістю сторін. Умови поставки визначаються для кожної окремої поставки та вказуються в інвойсах та специфікаціях.

Умови поставки DAP Інкотермс 2010 - розшифується «Delivered At Point» named point of destination перекладається «Поставка в пункті», вказана назва пункту призначення означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув в зазначений пункт призначення. Згідно умов поставки DAP Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений пункт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Ціна DAP (DAP price) означає, що контрактна (інвойсової або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення.

01.06.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до контракту від 01.07.2020 №02/07-20, відповідно до якої внесено зміни до п.2.1 контракту, та викладено його у такій редакції: «поставки здійснюється на умовах DAP - Ягодин, Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно, Ужгород, Житомир згідно правил Інкотермс за редакцією 2010 за домовленістю сторін. Умови поставки визначаються для кожної окремої поставки та вказуються в інвойсах та специфікаціях».

Отже, зазначення у графі 20 МД від 21.07.2021 №UA305130/2021/019425 «Умови поставки» DAP - Ужгород відповідає умовам контракту від 01.07.2020 №02/07-20, з урахуванням внесених змін згідно додаткової угоди №2 від 01.06.2021.

Як слідує з листа компанії «aM.Trading s. r. o.» від 06.12.2021 №06-12, зважаючи на умови поставки згідно контракту від 01.07.2020 №02/07-20 (з урахуванням змін), усі транспортні витрати покладені на компанію «aM.Trading s. r. o.», компанія бере на сбе обов`язок доставити вантаж (ввезений транспортний засіб, спецтехніку) до кінцевого пункту призначення, який може бути змінений, та сплатити всі транспортні витрати незалежно від кінцевого пункту розвантаження такого товару. При цьому, митна вартість ввезених товарів не змінюється від зміни пункту призначення, застосовуючи умови DAP - Ягодин, Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно, Ужгород, Житомир, транспортні витрати включені до митної вартості ввезених на митну території України в адресу ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» товарів. Кінцева вартість зазначена у виданих компанією «aM.Trading s. r. o.» рахунках-фактурах (інвойсах) (а.с. 175 зворот).

Враховуючи вищенаведене та те, що умови поставки DAP Інкотермс 2010 передбачають включення у вартість товару витрат на перевезення, то виявлена митним органом описка в інвойсі фактично не впливає на заявлену митну вартість товару.

Також доводи відповідача про те, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, виданого уповноваженими органи Німеччини № EQ019625 від 16.11.2016, власником є німецька фірма «LSK LOBENSTEIN & STENZEL KRAFTVERKEHR GMBH», разом з тим, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутній відправник та продавець товару - зареєстрована в Республіці Словаччина іноземна фірма «аМ Trading s. r. о.» суд вважає необґрунтованими, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач придбав транспортний засіб «сідельний тягач марки MAN, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2016 року виготовлення» у компанії «аМ Trading s. r. о.» (Словацька Республіка), інвойс на вказаний транспортний засіб виданий саме цією компанією-продавцем, кошти на оплату вищевказаного транспортного засобу сплачено компанії «аМ Trading s. r. о.», про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №225 від 07.12.2021 (а.с. 174 зворот).

При цьому, відповідач не довів належними та допустимими доказами і з посиланням на норми чинного Європейського законодавства неможливість продажу юридичною особою, яка не є власником транспортного засобу, такого майна юридичній особі-нерезиденту.

Оформлення у спірному випадку фактів перетину транспортним засобом митного кордону в країні експорту за допомогою декларації країни відправлення свідчить про легальний спосіб вивезення такого транспортного засобу.

У свою чергу, питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Також суд звертає увагу, що у наданій до митного оформлення експортній декларації № 21ВЕЕ860 від 21.05.2021 графа №46 містить положення про вартість ввезеного транспортного засобу, зокрема зазначається вартість товару - 13600,00 євро, тобто така ж вартість, що відображається у рахунку-фактурі № від 20.05.2021, умови поставки також вказано DAP. Оскільки замитнення товару відбулося на території Європейського Союзу, зокрема у Королівстві Бельгія, а компанія-відправник зареєстрована у Словаччині, то до митного оформлення було надано експортну декларацію № 21ВЕЕ860 від 21.05.2021, що видана у Королівстві Бельгія. У наданій декларації всі числові значення митної вартості узгоджуються з іншими товаросупровідними документи, відомості про відправника та отримувача відповідають саме цій зовнішньоекономічній операції.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище транспортного засобу.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунку-фактурі. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною 1 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару, а тому наданий декларантом рахунок-фактура (інвойс) № від 20.05.2021 підтверджує ту обставину, що позивач придбав вищевказаний транспортний засіб за ціною 13600,00 євро, що відповідає митній вартості заявленій у митній декларації №UA305130/2021/019425 від 21.07.2021.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставними.

Враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Як слідує з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, при визначенні числового значення митної вартості товару митним органом за основу взято цінову інформацію з інтернет джерела mobile.de щодо пропозиції для продажу на аналогічні транспортні засоби.

Разом з тим, суд зауважує, що інформація з мережі Інтернет не є офіційною інформацію, а носить лише рекомендаційний характер, та не може бути беззаперечним доказом неправильного визначення декларантом митної вартості товару.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому суд враховує, що вартість подібних товарів може істотно відрізнятись, з огляду на технічний стан транспортного засобу, його пробігу тощо.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваному рішенні, митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 22.07.2021 №UA305000/2021/000047/1 є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2270,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 28.09.2021 №375.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката додано копії договору про надання правової допомоги від 29.08.2019, укладеного між ТзОВ «ТРЕЙДАВТО ГРУП» та адвокатом Крючковим В.О., рахунку-фактури №1-000000315 від 12.10.2021, акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1-000000315 на суму 10000,00 грн; квитанції №315-к від 13.10.2021 на суму 20000,00 грн та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу.

За умовами договору про надання правової допомоги від 29.08.2019 вартість послуг погоджується сторонами додатково та підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до рахунка-фактури №1-000000315 від 12.10.2021 гонорар за надання правової допомоги згідно договору від 29.08.2019 щодо оскарження рішення Закарпатської митниці про коригування митної вартості товарів №UA305000/2021/000047/1 від 22.07.2021 становить 10000,00 грн.

Як вбачається з акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1-000000315, виконавцем було виконано такі роботи (надано послуги) по рахунку фактурі №1-000000315 від 12.10.2021 загальною вартістю 10000,00 грн.: ознайомлення керівника позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо порушених прав; ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA305000/2021/000047/1 від 22.07.2021, ознайомлення з товаросупровідними документами; пошук інформації в мережі інтернет щодо контрагента та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції; юридичний прогноз справи; детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи; складення стратегії представництва у суді; вивчення судової практики з відповідних правовідносин; складання та подання позовної заяви.

Оплату послуг з надання правничої допомоги підтверджує квитанція №315-к від 13.10.2021.

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки усі надані адвокатом послуги, зазначені в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1-000000315, охоплюється загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви. Крім того, суд враховує, що ухвалою суду від 22.02.2022 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA 305130/2021/00055 закрито.

Відтак суд, виходячи із критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, вважає, що з огляду на зміст та характер наданих послуг, наявні підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу та позивачу необхідно відшкодувати витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., а решту витрат повинен понести позивач.

З урахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 7270,00 грн., з них: судовий збір - 2270,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу - 5000,00 грн.

Керуючись статтями 229, 243 ч. 3, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Закарпатської митниці від 22 липня 2021 року №UA305000/2021/000047/1 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Собранецька, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДАВТО ГРУП» (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, будинок 15, ) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 15 березня 2022 року.