Справа № 160/4399/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 березня 2022 року Справа №160/4399/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву представника позивача про забезпечення позову у справі № 160/4933/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код з ЄДРПОУ ВП 44118658, адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) щодо несписання заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 38888,74 грн., що нарахована ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ); зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код з ЄДРПОУ ВП 44118658, адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) списати заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 38888,74 грн., що нарахована ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Також, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить зупинити стягнення коштів з позивача - ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) - на підставі виконавчого документа - вимоги № Ф-3418 -50/66 У від 15.05.2020 року Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області; заборонити Головному управлінню Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код з ЄДРПОУ ВП 44118658, адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) вживати заходів щодо стягнення з позивача - ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) - заборгованості з єдиного соціального внеску в сумі 38 888,74 грн.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що існує ризик стягнення коштів за вимогою № Ф-3418 -50/66 У від 15.05.2020 року, оскільки за вказаною вимогою відкрито виконавче провадження щодо списання боргу.

Відповідно до частини 1 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Так, положення статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України, адже заявником заявлено вимоги щодо зупинення та заборони стягнення коштів з ОСОБА_1 на підставі виконавчого документа - вимоги № Ф-3418 -50/66 У від 15.05.2020 року Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

Вказана вимога позивачем не оскаржується, а в поданій представником позивача разом з заявою про забезпечення позову, позовній заяві не ставиться питання щодо визнання її протиправною, та такою що підлягає скасуванню.

Окрім того, надана позивачем постанова про арешт коштів боржника від 22.12.2020 року, свідчить про виконання в примусовомо порядку вимоги від 15.05.2019 року та від 13.11.2018 року, а не вимоги від 15.05.2020 року на яку посилається позивач та яка до матеріалів заяви надана не була.

Отже, позивачем не надано жодних доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору та неможливості в подальшому виконання рішення суду.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 150-154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі № 160/4933/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська