Справа № 300/6724/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. справа № 300/6724/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.,

при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,

за участю:представника позивача Легіна В. Б.

представника відповідача - Кравець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (далі - ДП Національні інформаційні системи", ДП "НІС") про визнання протиправними та скасування наказів від 30.08.2021 № 2983/7 "Про проведення камеральної перевірки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина Мирослава Михайловича" та від 17.09.2021 № 3311/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина Мирослава Михайловича".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2021 Міністерством юстиції України було прийнято наказ №909/7 2983/7 «Про проведення камеральної перевірки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина Мирослава Михайловича» на підставі якого було проведено перевірку дотримання ним законодавства щодо проведення реєстраційних дій у вказаному Реєстрі. На переконання позивача вказаний наказ прийнято з порушенням встановленого законодавством Порядку №990, зокрема щодо підстав проведення перевірки. Зазначає, що лист відділення поліції №1 Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 08.07.2021 № 5940/108/47/02-2021 не є в переліку підстав для проведення перевірки за діяльністю у сфері державної реєстрації, а такими відповідно до Порядку № 990 можуть бути лише постанова слідчого, дізнавача, прокурора. Крім того, позивач вказує що з 31.12.2020 працює на посаді державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Єзупільської селищної ради, а не Поберезької сільської ради, що свідчить про проведення перевірки та притягнення до відповідальності державного реєстратора не відповідного суб`єкта державної реєстрації. Так, вказані порушення на думку позивача мають наслідком визнання такої незаконною і є самостійною підставою для скасування оскаржуваних наказів.

За результатами проведеної перевірки комісією Міністерства юстиції України складено акт від 15.09.2021 яким запропоновано анулювати йому доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлено ряд порушень, з якими не погоджується позивач та вказує на наступне. Так, при проведенні перевірки реєстраціної дії 30.03.2020 № 3002620 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» було виявлено відсутність у Єдиному державному реєстрі електронної копії заяви про державну реєстрацію, про що вказано в Акті перевірки від 15.09.2021р. Однак, така заява була подана заявником, є у матеріалах реєстраційної справи і була відсканована та передана в електронному вигляді разом з усіма іншими документами заявника до Реєстру, а її відсутність пояснюється лише недосконалістю роботи електронного Реєстру, тобто причина є суто технічною. Як вказано у пункті 19 Порядку № 990 допущення державним реєстратором технічних помилок під час здійснення реєстраційних дій в реєстрах не є підставою для притягнення державного реєстратора до передбаченої законом відповідальності у разі, коли такі помилки можуть бути виправлені державним реєстратором самостійно або у порядку, передбаченому законом.

Також, в Акті зафіксовано, як допущене позивачем порушення, отримання від заявника нотаріально засвідченої копії рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, а не його оригінал. Комісія вказує, що допускається подання копій документів для проведення державної реєстрації у випадку, передбаченому пунктом 16 частини 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Однак, такий висновок комісії є помилковим, оскільки відповідно до пункту 6 частини 1 статті 15 Закону рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог встановлених законом, та відповідати законодавству.

Ще одним порушенням законодавства, на думку відповідача, є те, що рішення загальних зборів учасників Товариства в часині обрання голови загальних зборів прийнято нібито за відсутності необхідної кількості голосів учасників. При цьому відповідач посилається на норму частини 4 статті 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не звертаючи уваги на наступне. Питання порядку денного про обрання голови зборів не належить до питань діяльності товариства, є процедурним питанням, і до нього не можуть застосовуватися вимоги ст. 30, 34 Закону. За таких обставин, позивач вважає що в його діях відсутні порушення порядку державної реєстрації, і, відповідно, у відповідача не було законних підстав застосовувати щодо нього такий захід відповідальності як анулювання доступу до ЄДР.

Також, звернув увагу суду на те, що згідно наказу Міністерства юстиції України від 03.09.2020р. № 3023/5 йому, на той час як державному реєстратору Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, було анульовано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Доступу до цього реєстру йому відновлено не було, про що відповідачу було відомо.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав 30.11.2021 письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав того, що ним правомірно проведено перевірку та встановлено порушення вимог законодавства, що свідчать про вчинення державним реєстратором незаконних реєстраційних дій.

Згідно ухвали від 06.12.2021, суд задовольнив клопотання відповідача та постановив розгляд справи № 300/6724/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "21" грудня 2021р. о 14:00 год.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №300/6724/21 за позовною заявою ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті на "01" лютого 2022 р. о 10:00.

У судовому засіданні 09.02.2022 представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо заявлених вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДП "Національні інформаційні системи" явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Станом на вчинення реєстраційної дії, яка була предметом перевірки відповідача № 3002620 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», а саме 30.03.2020 та по 31.12.2020 ОСОБА_1 займав посаду державного реєстратора Поберезької сільської ради, що визнається сторонами.

Розпорядженням Єзумільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 31.12.2020 №101-к ОСОБА_1 прийнято на посаду державного реєстратора відділу «Центр надання адміністативних послуг» Єзупільської селищної ради в порядку переведення (а.с. 16).

На підставі листа відділення поліції №1 Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 08.07.2021 № 5940/108/47/02-2021(вх. 21.07.2021) Міністерство юстиції України винесло Наказ №2983/7 від 30.08.2021 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 » (а.с. 8).

На підставі вищевказаного наказу було проведено камеральну перевірку у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстраційної дії від 30.03.2020 № 3002620 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» та утворено відповідну комісію.

У ході проведення зазначеної перевірки, були виявлені порушення вимог законодавства у сфері реєстраційних дій, що зафіксовані в Акті перевірки від 15.09.2021, а саме, встановлено, що державним реєстратором Федориним М.М. проведено реєстраційну дію від 30.03.2020 № 3002620 за наявності підстав до зупинення розгляду заяви та для відмови в проведенні державної реєстрації(а.с. 9-12). Вказаним Актом встановлено наступні порушення:

- відсутність у Єдиному державному реєстрі електронної копії заяви про державну реєстрацію, що свідчить про порушення державним реєстратором Федориним М.М. обов`язку з виготовлення електронної копії документа, поданого для проведення державної реєстрації або неподання заявником такого документу в порушення п.п. 3,4 ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та п. 9 розділу ІІ Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осбі-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5;

- державному реєстратору подано не оригінал, а нотаріально засвідчену копію рішення уповноваженого органу управління юридичної особи в порушення п. 16 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- протоколом на підставі якого проведено реєстраційну дію, підтверджується, що на загальних зборах був присутній один учасник Товариства, якому належить 49% у статутному капіталі Товариства в порушення ч. 4 ст. 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Отже, рішення загальних зборів учасників Товариства в частині обрання голови загальних зборів прийнято за відсутності необхідної кількості голосів.

За результатами проведення камеральної перевірки на виконання наказу МЮУ №2983/7 від 30.08.2021 винесено наказ від 17.09.2021 року №3311/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина М.М.», яким анульовано останньому доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(а.с. 60).

Позивач, вважаючи вищезгадані накази протиправними та такими, що порушують його права, звернувся до суду з цим позовом.

Відтак, предметом дослідження під час розгляду даної справи є вставнолення судом чи оскаржувані накази прийнято у відповідності до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адмінстративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2003 (далі - Закон № 755-IV).

У пунктах 5-7 частини першої статті 1 Закону № 755-IV визначено, що державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус.

Держатель Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - держатель Єдиного державного реєстру) - Міністерство юстиції України, яке вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

У частинах першій, другій статті 4 Закону № 755-IV визначено, що державна реєстрація базується на таких основних принципах:

1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі;

2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення;

3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом;

4) державної реєстрації за заявницьким принципом;

6) єдності методології державної реєстрації;

7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі;

8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону;

9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.

Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих у паперовій формі, проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням юридичної особи чи громадського формування, що не має статусу юридичної особи.

Державна реєстрація фізичних осіб - підприємців на підставі документів, поданих у паперовій та електронній формі, а також державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих в електронній формі, проводиться незалежно від їх місця знаходження.

Частиною другою статті 25 Закону № 755-IV передбачено, що порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає:

1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника);

2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі;

3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі;

4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру;

5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів;

6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації;

7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання;

8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру;

9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів;

10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).

Згідно до приписів пункту 18 статті 1 Закону № 755-IV камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Єдиного державного реєстру.

Частино 1 статті 34-1 Закону № 755-IV встановлено, що контроль у сфері державної реєстрації здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації, а також з метою виявлення фактів неподання або несвоєчасного подання державному реєстратору передбаченої цим Законом інформації про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи або його відсутність.

На виконання статті 34-1 Закону № 755-IV постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Порядок № 990).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 990, камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що контроль у сфері державної реєстрації здійснюється Міністерством юстиції України, зокрема, але не виключно шляхом моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі.

Також, п 4 Порядку № 990 визначає, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом:

1) розгляду звернень відповідно до Закону України "Про звернення громадян";

2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України";

3) аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті;

4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації;

5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах;

6) проведення спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах щодо осіб, які до призначення на посаду державного реєстратора або на іншу посаду, що передбачає виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора), перебували на посаді державного реєстратора в іншого суб`єкта державної реєстрації;

7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора у певного суб`єкта державної реєстрації.

Відтак, отримання відповідачем листа відділення поліції №1 Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 08.07.2021 № 5940/108/47/02-2021, зокрема про проведення перевірки законності дій державного реєстратора ОСОБА_1 при вчиненні ним реєстраційної дії 30.03.2020 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ОРІАНА-ЕКО», слугувало підставою до проведення перевірки вказаної реєстраційної дії відповідно до покладених на Міністерство юстиції України повноважень щодо контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації шляхом перевірки отриманих відомостей (пп. 4 п. 4 Порядку № 990).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відтак, суд вказує на те, що наказ Міністерства юстиції україни 30.08.2021 № 2983/7 "Про проведення камеральної перевірки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина Мирослава Михайловича" містить підставу його видання - лист відділення поліції №1 Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 08.07.2021 № 5940/108/47/02-2021, що відповідає пп. 4 п. 4 Порядку № 990, яка вказує на необхідність відповідачем превірки відомостей отриманих під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, однак не встановлює форми отримання таких відомостей, як наслідок судом не приймаються доводи позивача в частині необхідності оформлення такого звернення проавоохоронного органу у формі постанови. Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу від 30.08.2021 № 2983/7 "Про проведення камеральної перевірки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державного реєстратора Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Федорина Мирослава Михайловича" не підлягає до задоволення.

Проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що реєстраційну дію від 30.03.2020 № 3002620 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі проведено за наявності підстав для зупинення державної реєстрації.

Стосовно реєстраційної дії від 30.03.2020 № 3002620 суд зазначає наступне.

Проведеною перевіркою встановлено, що для проведення реєстраційної дії від 30.03.2020 № 3002620 державним реєстратором Федориним М.М. до Єдиного Державного реєстру внесені відомості про надання наступних документів:

- заяву щодо державної реєстрації;

- протокол загальних зборів учасників Товарства від 07.02.2020;

- документ про сплату адміністративного збору;

- аудиторський звіт від 28.01.2020.

Також в ході проведення перевірки вказаної реєстраціної дії на предмет дотримання вимог законодавства у сфері державної реєстрації Комісія встановила наступні порушення:

- відсутність у Єдиному державному реєстрі електронної копії заяви про державну реєстрацію, що свідчить про порушення державним реєстратором Федориним М.М. обов`язку з виготовлення електронної копії документа, поданого для проведення державної реєстрації або неподання заявником такого документу в порушення п.п. 3,4 ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та п. 9 розділу ІІ Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осбі-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5;

- державному реєстратору подано не оригінал, а нотаріально засвідчену копію рішення уповноваженого органу управління юридичної особи в порушення п. 16 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- протоколом на підставі якого проведено реєстраційну дію, підтверджується, що на загальних зборах був присутній один учасник Товариства, якому належить 49% у статутному капіталі Товариства в порушення ч. 4 ст. 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Отже, рішення загальних зборів учасників Товариства в частині обрання голови загальних зборів прийнято за відсутності необхідної кількості голосів.

ОСОБА_1 у позовній заяві заперечує наявність вказаних порушень вимог законодавства при вчиненні ним реєстраційної дії, вважає вказані порушення необгрунтованими та такими, що спростовуються фактичними обставинами справи.

Так, щодо першого порушення Федорин у позові вказує, що така заява була подана заявником, є у матеріалах реєстраційної справи і була відсканована та передана в електронному вигляді разом з усіма іншими документами заявника до Реєстру, а її відсутність пояснюється лише недосконалістю роботи електронного Реєстру, тобто причина є суто технічною.

Відтак, позивач визнає факт відсутності електронної копії заяви щодо державної реєстрації у Єдиному державному реєстрі, що також підтверджується письмовою копією електронного документу щодо відсутності відсканування та занесення до Реєстру вказаної заяви за назвою документу «Реєстаційна картка…»(а.с. 143).

Втім , позивачем не подано жодних доказів на підтвердження недосконалості роботи Реєстру чи наявністі технічних збоїв роботи реєстру 30.03.2020.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відсутності електронної копії заяви про державну реєстрацію у Єдиному державному реєстрі не є технічною помилкою позивача, оскільки не підпадає під визначення такої у п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону, де зазначено, що технічна помилка - описка, друкарська, граматична, арифметична помилка, допущена державним реєстратором під час проведення ним реєстраційних дій.

Відповідно до п.п. 3 та 4 частини другої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає, в тому числі, виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру.

Реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, що подавалися для проведення реєстраційних дій (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону)/

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку державної реєстирації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого наказом Мінісертства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.02.2016 за № 200/28330 (в редакції від 24.01.2020 чинній на час вчинення реєстраційної дії) ( надалі Порядок № 359/5) державна реєстрація проводиться на підставі документів, поданих заявником, шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації, нотаріуса.

Пунктом 9 розділу ІІ Порядку № 359/5 встановлено, що з поданих для державної реєстрації документів державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації виготовляють електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у Єдиному державному реєстрі.

Наведене свідчать про грубе порушення державним реєстратором вимог ст.ст. 4, 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» і Порядку № 359/5.

Щодо другого прушення державного реєстратора зафіксованого актом камеральної перевірки , то суд зазначає таке.

Як встановлено актом перевірки та підтверджується матеріалами справи державному реєстратору для вчинення 30.03.2020 реєстраційної дії № 3002620 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» подано не оригінал, а нотаріально засвідчену копію рішення уповноваженого органу управління юридичної особи.

Однак, позивач вважає, що в Законі не передбачено прямої заборони подання державному реєстратору для вчинення реєстраційної дії саме копії рішення уповноваженого органу юридичної особи.

Частиною першою статті 15 Закону № 755-IV встановлені вимоги, яким повинні відповідати документи, що подаються для державної реєстрації:

1) документи мають бути викладені державною мовою та додатково, за бажанням заявника, - іншою мовою (крім заяви про державну реєстрацію);

2) текст документів має бути написаний розбірливо (машинодруком або від руки друкованими літерами);

3) документи не повинні містити підчищення або дописки, закреслені слова та інші виправлення, не обумовлені в них, орфографічні та арифметичні помилки, заповнюватися олівцем, а також містити пошкодження, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

4) документи в електронній формі мають бути оформлені згідно з вимогами, визначеними законодавством;

5) заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена;

6) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог, встановлених законом, та відповідати законодавству.

Рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, що подається для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів (у разі прийняття такого рішення загальними зборами). Справжність підписів на такому рішенні нотаріально засвідчується з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів, крім рішень, створених на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг та підписаних з використанням кваліфікованого електронного підпису, а також інших випадків, передбачених законом.

Відповідно до вимог підпункту а) пункту 3 частини 5 статті 17 Закону № 755-IV для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подається, в тому числі, рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників.

Абзацом шістнадцятим частини п`ятої статті 17 Закону № 755-IV встановлено вимоги щодо такого рішення, а саме, про те, що справжність підписів учасників, які голосували за рішення, визначені у підпунктах "а", "б", "є", "ж" та "з" цієї частини, засвідчується нотаріально з обов`язковим використанням спеціальних бланків нотаріальних документів. Якщо у випадках, передбачених законом, таке рішення приймається без урахування голосів учасників у зв`язку з настанням певної обставини, подається документ, що підтверджує настання такої обставини.

Також, пунктом 16 частини першої цієї статті Закону передбачає виняток за кого допускається подання копії документу замість оригіналу, а саме, у разі якщо оригінали документів, необхідних для державної реєстрації, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Відтак, суд вказує на те, що вимога щодо належного оформлення рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, що подається державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій, безпосередньо закріплена у Законі № 755-IV та вказує про необхідність подання такого рішення і встановлює обов`язкову вимогу нотаріального посвідчення справжності підписів учасників, які голосували за рішення з використанням спеціального бланку. Вищенаведене спростовує доводи позивача про можливість подання нотаріально засвідченої копії рішення уповноваженого органу управління юридичної особи.

Так, реєстраційна дія від 30.03.2020 № 3002620 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» проведена на підставі документів, які було подано не в повному обсязі, а саме за відсутності заяви, форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 № 3268/5 (зі змінами) та оригіналу рішення уповноваженого органу управління юридичної особи.

Тобто, державний реєстратор Федорин М.М. провів реєстраційну дію з порушенням вимог п. 5 ч.2 ст. 25 Закону, оскільки не перевірив документи на наявність підстав для зупинення їх розгляду.

Статтею 27 Закону визначено, що підставою для зупинення розгляду документів є подання документів або відомостей, визначених Законом, не в повному обсязі. Отже, державний реєстратор Федорин повинен був зупинити розгляд документів відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону.

Щодо третього порушення, то актом перевірки було встановлено, що в порушення порушення ч. 4 ст. 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення загальних зборів учасників Товариства в частині обрання голови загальних зборів прийнято за відсутності необхідної кількості голосів.

Відповідно до частини 4 статті 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення загальних зборів учасників з усіх інших питань приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Водночас, наступна частина(п`ята) статті 34 цього Закону містить виключення щодо застосування загальних правил, та вказує, що статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Втім, в ході судового розгяду справи, судом встановлено, що комісією не було досліджено Статут ТОВ «ОРІАНА-ЕКО» при проведенні камеральної перевірки, що свідчить про передчасність висновків щодо порушення норм Закону, оскільки статутом товариства може бути встановлено іншу кількість голосів учасників товариства, що слід було встановити первинно.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18 та від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18.

Враховуючи викладені правові висновки Верховного Суду, суд зазначає, що навіть як би у акті каперальної перевірки комісії Мін`юсту було відсутнє встановлене третє порушення державного реєстратора, це не могло би призвести до прийняття іншого рішення, з огляду на вищевикладене.

Суд доходить висновку, що враховуючи положення Порядку №990 щодо повноважень комісії при проведенні камеральної перевірки та повноважень Мінюсту щодо прийняття наказу з врахуванням обставин встановлених перевіркою, встановлення факту вчинення реєстратором порушення або відсутність складу такого, обрання заходу відповідальності є виключним повноваженням зазначених органів. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. При цьому рішення відповідного органу має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення порушення, його наслідки.

Враховуючи наведене, суд погоджується із висновком комісії про те, що позивачем допущено грубе порушення та видом відповідальності застосованим до нього.

Щодо доводів позивача про проведення перевірки та притягнення до відповідальності державного реєстратора не відповідного суб`єкта державної реєстрації суд зазначає наступне.

Слід зазначити, що з 31.21.2020 ОСОБА_1 працює на посаді державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Єзупільської селищної ради, що підтверджується Розпорядженням Єзупільської селищної ради від 31.12.2020 р. №101-к, водночас камеральну перевірку відповідачем проведено відносно державного реєстратора ОСОБА_1 . Поберезької сільської ради.

Сторони не заперечили, що на час проведення перевірки позивач посади в Поберезькій сільській раді, яка перестала існувати у звязку з проведеною в Україні реформою адміністративно-територіального устрою, не займав і відповідно не перебував з нею в трудових відносинах.

Надаючи оцінку вказаній обставині як підставі до скасування спірних наказів суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до аналізу статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» контроль у сфері державної реєстрації здійснюється Міністерством юстиції України проводиться відносно двох суб`єктів: державних реєстраторів та уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації.

Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус(п. 5 с. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації - адміністратор центру надання адміністративних послуг, помічник нотаріуса, які вчиняють усі передбачені законодавством дії щодо прийняття та видачі документів для державної реєстрації(п. 2 порядку № 990).

При цьому відповідач проводячи перевірку 30.08.2020 перевіряв в ретроспективі (тобто станом на дату вчинення реєстраціної дії 30.03.2020) дії державного реєстратора Поберезької сільської ради Федорина М.М. щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу № 3002620 .

Згідно п. 13-1 Порядку № 990 в акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.

Наведене свідчить про індивідуальний характер відповідальності державного реєстратора безвідносно до місця його роботи.

Відтак, зазначення в оскаржуваних наказах Мінісетства юстиції України від 30.08.2021 № 2983/7 та від 17.09.2021 № 3311/5 державного реєстратора Федорина М.М. Поберезької сільської ради свідчить про вчинення ним порушення як державним реєстратором Поберезької сільської ради, при цьому первірка проводилась та до відповідальності притягнуто особисто державного реєстратора ОСОБА_1 , а не відповідного суб`єкта державної реєстрації.

Також, в матеріалах справи наявні докази направлення оскаржуваних наказів Міністерством юстиції України як Поберезьцій сільській раді так і Єзупільській селищній раді, у трудових відносинах з яким наразі перебуває державний реєстратор(а.с. 53,76-78, 80-81).

Відтак, судом не приймаються доводи позивача в цій частині.

Більше того, на час звернення позивача до суду та ухвалення рішення, у державного реєстратора Федорина М.М. не було доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який було анульовано наказом Міністерства юстиції України від 03.09.2020р. № 3023/5. Як зазначає позивач у позові, та не заперечив відповідач, доступу до цього реєстру йому відновлено не було при переведенні на посаду державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Єзупільської селищної ради.

Так, умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення суб`єкта владних повноважень є заінтересованість позивача.

В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Так, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Оскільки позивач у позовній заяві не посилається на порушення його прав, а навпаки вказує на те, що фактично оскаржуваний наказ від 17.09.2020 про жодним чином не вплинули на права позивача, оскільки станом на час проведення перевірки 30.08.2020 та анулювання 17.09.2020 доступу до Єдиного державного реєстру оскаржуваними наказами, у позивача не було доступу до вказаного реєстру, його немає і станом на час звернення до суду та розгляду даної справи. Відтак, на переконання суду у разі задоволення позову та скасування оскаржуваних наказів доступ до вказаного реєстру позивачу не буде поновлено, оскільки такий анульовано ще 03.09.2020, тобто до прийняття оскаржуваного наказу про повторне анулювання доступу, відтак не буде поновлено його прав. Доказів оскарження чи скасування наказу Міністерства юстиції України про первинне анулювання доступу до Єдиного державного реєстру від 03.09.2020р. № 3023/5 суду не надано.

Разом з цим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Під час судового розгляду спору позивач належними засобами доказування не підтвердив, що оскаржуваним наказом про анулювання доступу до реєстру порушено його персоніфіковані суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси, не навів, в чому безпосередньо полягає порушення його прав та які конкретні негативні наслідки настали безпосередньо для позивача внаслідок прийняття такого наказу. Безпосередньо позивач не є потерпілим від оскаржуваного наказу про анулювання доступу до реєстру, оскільки воно не спричинило суттєвого негативного впливу саме на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.

Надаючи оцінку всім доводам учасників цієї справи, суд приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог про скасування наказів слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Міністерство юстиції України (, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 01001).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 21 лютого 2022 р.