Справа № 380/6773/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/6773/21 пров. № А/857/158/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Затолочного В.С.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року (головуючий суддя Гулик А.Г., м. Львів) по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення №2349206/ від 28.01.2021 Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 19.05.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати відповідача-2 зареєструвати податкову накладну №4 від 19.05.2020 днем її фактичного подання на реєстрацію.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, позов задоволено Визнано протиправними і скасовано рішення №2349206/ від 28.01.2021 Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 19.05.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 19.05.2020 днем її фактичного подання на реєстрацію. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять)грн. 00 коп. Стягнуто з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп.

Представником позивача подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, заяву задоволено частково, стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн. Стягнуто з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в 2000,00 (дві тисячі) грн. У задоволенні решти заяви відмовити повністю.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку і просило скасувати таке та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі зазначає, що наданий позивачем детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, містить загальний опис та формулювання, зокрема п.5-10 акту здачі-прийняття наданих послуг від 04.10.2021 включають «підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів клієнта у судовому засіданні». Вважає, що не конкретизація того, у чому полягала доцільність надання таких послуг, не дає змоги зрозуміти її суть та безпосередню необхідність і вплив на кінцевий результат у справі, оскільки правова позиція позивача була незмінною протягом усього судового розгляду.

Також, зазначає, що опис наданих послуг стосується адвоката Співака В.Р., оплата послуг здійснювалася також відповідному представнику, проте реальне представництво позивача у справі здійснював адвокат Медвідь А.Б.

Враховуючи вищенаведене, позивач належним чином необгрунтував суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданими адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витрачених адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також, судом першої інстанції враховано практику Європейського суду з прав людини, рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України»/, від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Судом першої інстанції зазначено, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про постановлення додаткового рішення у справі враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18.

В пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач (клієнт) уклав 2 договори про надання правничої допомоги: №26/02/21 від 26.02.2021 з адвокатом Співаком В.Р. та №25/02/21 від 25.02.2021 з адвокатом Медвідь А.Б., згідно з умовами яких предметом договору є надання правової допомоги клієнту.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) відповідно до договору №26/02/21 від 26.02.2021 адвокатом Співаком В.Р. надано наступні види послуг:

1) збір доказів та матеріалів для підготовки адміністративного позову - 4 год (загальна вартість 3200 грн, виходячи із вартості 800 грн./год);

2) підготовка письмової заяви Клієнта про уточнення позовних вимог та залучення співвідповідача у справі від 31 травня 2021 р. з додатками - обсягом послуг 0,25 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 200,00 грн.;

3) підготовка письмової заяви Клієнта долучення доказів до матеріалів справи від 01 липня 2021 з додатками - обсягом послуг 0,25 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 200 грн.;

4) опрацювання отриманого від Відповідача Відзиву на позовну заяву з додатками та підготовка письмової Відповіді Клієнта на Відзив з додатками від 23 липня 2021 з

додатками - обсягом послуг 2,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 2000,00грн.;

5) підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні 24.05.2021 у справі; - обсягом послуг 0,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 400,00 грн.;

6) підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні 14.06.2021 у справі; - обсягом послуг 0,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 400,00 грн.;

7) підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні 19.07.2021 у справі; - обсягом послуг 0,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 400,00 грн.;

8) підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні 28.07.2021 у справі; - обсягом послуг 0,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 400,00 грн.;

9) підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні 22.09.2021 у справі; - обсягом послуг 0,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 400,00 грн.;

10) підготовка до судового засідання та надання консультацій щодо оптимального представництва інтересів Клієнта у судовому засіданні 04.10.2021 у справі; - обсягом послуг 0,5 години (вартість однієї години 800 грн.) - вартість 400,00 грн.;

Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг від 04.10.2021 за договором про надання правничої допомоги №26/02/21 від 26.02.2021 сторони (позивач та адвокат Співак В.Р.) підтвердили, що перелічені вище послуги були фактично надані.

Факт оплати послуг за договором №26/02/21 від 26.02.2021 підтверджується платіжними дорученнями від 28.04.2021 №432 на суму 6000грн. та №576 від 07.10.2021 на суму 2000 грн.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд першої інстанції вірно вважав, що витрати на послуги, надані згідно з вищевказаним переліком на загальну суму 8000 грн. не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та є явно завищеними.

Враховуючи, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а судова практика щодо вирішення спірних правовідносин є сталою, позивач оскаржує лише одне рішення про відмову в реєстрації податкової накладеної, суд вірно вважав завищеним обсяг виконаної роботи та витрачений час на підготовку адміністративного позову, вивчення та правовий аналіз змісту відзиву на позовну заяву, підготовку відповіді на відзив на позовну заяву, а відтак завищеними і витрати в цій частині.

З урахуванням наведеного та з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, ступеня складності предмета спору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заява підлягає частковому задоволенню, відтак підставно вважав, що слід покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 4000,00 грн - по 2000,00 грн з кожного відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а додаткове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090) залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року по справі № 380/6773/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.М. Гінда

В.С. Затолочний

повний текст складено 11.03.2022