Справа № 725/899/22
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/899/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федіна А.В.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

15 березня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом 31 прикордонного загону імені генерала-хорунжого Олександра Пилькевича Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 в якому просив постановити рішення про примусове видворення громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 за межі території України; затримати відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме: з 18 год. 20 хв. 07 лютого 2022 року.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 лютого 2022 року позов задоволено.

Примусово видворено громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України до Республіки Індія.

Затримано громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме: з 18 год. 20 хв. 07 лютого 2022 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідач - особа, яка є громадянином Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має законних підстав для перебування в Україні, 07.02.2022 року вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України, без документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з території України, на напрямку 865-863 прикордонних знаків, на території Тереблечанської об`єднаної територіальної громади, Чернівецького району, Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби Порубне 31 прикордонного загону.

08.02.2022 року о 18 год. 20 хв. відповідач був затриманий в порядку ст. 263 КУпАП і відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, про що повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України та Посольство Республіки Індія та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.

З матеріалів справи також вбачається, що 26.12.2020 року відповідач прибув в Україну через пункт пропуску Бориспіль для авіаційного сполучення з метою навчання на запрошення Одеського державного аграрного університету, однак 16.11.2021 року був відрахований з числа слухачів вказаного закладу освіти, що підтверджується листом Одеського державного аграрного університету від 09.02.2022 року №01-18/07-295 та 07.12.2021 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області його посвідка на тимчасове проживання в Україні для навчання скасована, що підтверджується листом УДМС України в Чернівецькій області від 08.02.2022 року №21/1327-22.

У зв`язку з відсутністю оригіналу паспорту та грошей на квиток, відповідачем було вчинено спробу незаконного перетину державного кордону без документу, який дає право на виїзд з України. Проте, особу було встановлено згідно копії паспорта громадянина Республіки Індія для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданого 23.08.2018 року, строком дії до 22.08.2028 року, яка була наявна у електронних базах даних Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України.

Вважаючи, що відповідач буде ухилятись від самостійного залишення території України та добровільного виконання вказаного рішення, позивачем 07.02.2022 року було прийняте рішення про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України у строк до 10.02.2022 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач керувався тим, що іноземець порушив законодавство України з прикордонних питань.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до статті 30 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

Доказів, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" матеріали справи не містять.

За змістом ч.11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Беручи до уваги те, що відповідач, не має законних підстав для перебування в Україні; був затриманий прикордонним нарядом, за незаконне перетинання державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, на території України перебуває незаконно, посвідка на тимчасове проживання в Україні в нього відсутня, а також бажання повернутись до країни походження суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останній підлягає видворенню та затриманню, з метою примусового видворення, з розміщенням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення його примусового видворення за межі України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Курко О. П.