Справа № 420/18587/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/18587/21
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Танасогло Т.М.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська область), Березівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська області) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Іванівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська область), Березівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська області), в якому просив:

- визнати протиправними дії Іванівського районного військового комісаріату про позбавлення ОСОБА_1 військового звання Капітан;

- визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара Іванівського районного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки Одеської області №11-ос вiд 19.06.2018р. про позбавлення ОСОБА_1 військового звання Капітан та присвоєння військового звання «солдат»;

- зобов`язати Іванівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська область) та його правонаступника Березівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська область) відновити ОСОБА_1 військове звання «капітан».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/18587/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8.11.2021р. зазначений адміністративний позов залишено без руху, та акцентовано, серед іншого, що позивач пропустив встановлений приписами КАС України, шестимісячний строк для звернення до суду з даним позовом, водночас, до матеріалів позовної заяви не додано ані заяви про поновлення такого строку, ані відповідних належних, достатніх, та допустимих доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Та в подальшому, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Іванівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська область), Березівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська області) про визнання протиправним та скасування наказу - повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи ухвалу про повернення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, не навівши, при цьому, поважних та об`єктивних (внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки позивача обставин) причин пропуску вказаного строку, як і не надавши жодних належних, допустимих, юридично спроможних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, перевірки доказів, у зв`язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Проте, судова колегія вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, оскільки судом в супереч вимог ч.4 ст.9 КАС України, порушено принцип офіційного з`ясування усіх обставин у справі.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційний суд на підставі ст.320 КАС України, скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Приписами ч.1 ст.120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За правилами ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно ч.2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, що оскаржуваний наказ №11-ос прийнято 19.06.2018р., а адміністративний позов подано - 6.10.2021р., однак судова колегія зазначає наступне.

Судова колегія вважає, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкоджали їй виконати процесуальні дії в межах встановленого проміжку часу.

Як зазначено позивачем, останній дізнався про Наказ, яким його позбавлено офіцерського військового звання і присвоєно військове звання «солдат», із Листа №1011 від 23.09.2020р. від Іванівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем було вжито усіх заходів щодо ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом або направлення оскаржуваного наказу позивачу.

Суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду посилався на те, що про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачеві стало відомо внаслідок отримання 16 травня 2019р. тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_1 , в якому зазначено військове звання «солдат».

Проте, судова колегія вважає, що зазначені обставини не можут слугувати доказами того, що відповідачем було належним чином повідомлено позивача про позбавлення останнього офіцерського звання та присвоєння військового звання «солдат».

Враховуючи той факт, що оскаржуваний наказ позивачу не направлявся, то апеляційний суд приходить до висновку, що факт направлення позивачу листа №1011 від 23.09.2020р. від Іванівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про повідомлення позивача про присвоєння військового звання «солдат» не може вважатись моментом початку відліку процесуальних строків, коли особа повинна була дізнатись про існування такого рішення.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст.2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.97 №475/97-ВР (далі - Конвенція).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що «ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення від 4 грудня 1995р. у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France), Series А № 333-В, сгор.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Тобто, Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави і однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторони органами влади про прийняті рішення в їхній справі.

З аналізу з вищезазначених норм вбачається, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Враховуючи вищевикладене та з метою уникнення надмірного формалізму, що може вплинути на справедливість провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду про повернення позовної від 13 грудня 2021р. з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.286, 311, 312, 320, 325, 328 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021р. про повернення позовної заяви скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іванівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська область), Березівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки МО України (Одеська області) про визнання протиправним та скасування наказу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Т.М.Танасогло

Л.П.Шеметенко