Справа № 600/1065/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1065/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши заяву представника позивача Івасюка Ігоря Георгійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради яка виявляється у неприйнятті рішення з розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 квітня 2021 року стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з прив`язкою до АДРЕСА_2 , відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з прив`язкою до АДРЕСА_2 , відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального садівництва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 03 березня 2022 року клопотання представника позивача Івасюка Ігоря Георгійовича про зміну предмету позову у цій справі повернуто заявнику.

Водночас від представника позивача надійшла і заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити захід забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати дії направлені на внесення даних до державного земельного кадастру за результатом виконання робіт, передбачених договором на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 від 15.02.2022 року №1.

Згідно змісту позовної зави та в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що ОСОБА_1 звертався до Чернівецької міської ради із заявою від 01 квітня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, рішення за результатом розгляду вказаної заяви у передбачені законодавством строки та порядку Чернівецькою міською радою не прийнято. Натомість, відповідачем після отримання відповідної заяви від позивача були вчинені дії, направленні на виділення даної вільної земельної ділянки іншим особам, тобто відповідач скориставшись даними позивача про те, що земельна ділянка є вільно, вдався до дій, направлених на протиправне затягування з прийняттям рішення по заяві позивача, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову. В заяві також зазначено, що після отримання заяви від позивача відповідачем 01.12.2021 року на 13 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання прийнято рішення №613, відповідно до якого надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 3,4 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01), згідно з доданими графічними матеріалами. Департаменту урбаністики та архітектури міської ради було доручено виступити замовником з розробки цього проекту землеустрою. За результатами проведення спрощеної закупівлі між Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, в особі директора департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради Тимофійчука Андрія Івановича, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 від 15.02.2022 року № 1. На думку заявника, виготовлення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 від 15.02.2022 року № 1, призведе до однозначної відмови в задоволення заяви позивачу, яку він просить зобов`язати відповідача розглянути. Вказує, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати дії, направлені на внесення даних до державного земельного кадастру за результатом виконання робіт, передбачених договором на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 від 15.02.2022 року №1, зокрема, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про цю земельну ділянку, повністю унеможливить ефективний захист мого права та інтересу і зробить неможливим отримання ефективного способу судового захисту моїх прав. Зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовою мірою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши наявні матеріали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих доводів та, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити:

1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи;

2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;

3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, заявником не наведено підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Твердження, викладені в обґрунтування поданої заяви про вчинення відповідачем дій, направлених на виділення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , іншим особам, ґрунтуються виключно на припущеннях заявника та жодним чином не обґрунтовані.

При цьому до заяви не було додано рішення Чернівецької міської ради від 01.12.2021 №613, про яке зазначено у заяві.

До того ж, адреса земельної ділянки у рішенні Чернівецької міської ради, про яке вказано у заяві про забезпечення позову, відмінна від адреси земельної ділянки, відносно якої заявлено позовні вимоги у цій справі.

Поряд з цим, з огляду на обставини спірних відносин та зміст заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а також враховуючи положення статей 116, 117, 118 Земельного кодексу України, варто зазначити, що надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність чи користування є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність чи користування. Отримання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність чи користування, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність чи користування є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки. Відтак, надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ще не означає наявність у особи права на таку земельну ділянку. Сам по собі дозвіл не є підставою для виникнення права власності чи користування земельною ділянкою, а лише засвідчує намір у цьому. Тому, така земельна ділянка вважається юридично та фактично вільною.

Викладене дає підстави для висновку про безпідставність тверджень, викладених в обґрунтування необхідності вжиття судом заходів забезпечення цього позову.

Крім того, спосіб, у який позивач просить суд забезпечити даний позов (шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювати дії, направлені на внесення даних до державного земельного кадастру за результатом виконання робіт, передбачених договором на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_3 від 15.02.2022 року №1) не узгоджуються та жодним чином не стосуються предмета позову (оскарження бездіяльності відповідача, яка виражається і неприйнятті рішення з розгляду заяви позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з прив`язкою до АДРЕСА_2 , відповідно до графічних матеріалів, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд).

Обґрунтованих доводів про очевидну протиправність оскаржуваної бездіяльності відповідача заява про забезпечення позову не містить, тобто заявником не наведено підстав для вжиття заходів забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, подана заява є безпідставною та необґрунтованою, за результатом її розгляду суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення поданого ОСОБА_1 позову.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача Івасюка Ігоря Георгійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк