Справа № 540/5372/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/5372/21
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів: Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Херсонського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним рішення та його скасування, а також про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до наведених вище відповідачів та заявив такі вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України (далі Міноборони України) з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що викладене в протоколі засідання від 27.05.2021 № 81, в частині, яка стосується відмови у виплаті одноразової грошової допомоги старшому сержанту в запасі ОСОБА_1 у зв`язку з частковою втратою працездатності, без встановлення групи інвалідності;

- зобов`язати Міноборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (далі Порядок №975) у зв`язку із встановленням часткової втрати працездатності на 10 % без встановлення інвалідності, яке пов`язано з проходженням військової служби;

- зобов`язати Херсонський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України повторно направити документи щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міноборони України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) з серпня 2016 року, в тому числі перебував в АТО з 21.12.2016 по 18.06.2017.

Як пояснив позивач, під час проходження військової служби він отримав захворювання - хронічний вірусний гепатит С з незначним порушенням функції та простий короткозорий астигматизм очей, вказані захворювання, відповідно до свідоцтва про хворобу від 25.10.2018 № 256, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивач указує, що 13.02.2019 йому було видано посвідчення МСЕК, відповідно до якого встановлено 10 % втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.

Для отримання одноразової грошової допомоги, як зазначає позивач, він направив відповідні документи до Міноборони України для розгляду питання стосовно призначення одноразової допомоги у відповідності до Порядку №975.

Херсонський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив його про відмову Комісії Міноборони України у призначенні допомоги (протокол засідання комісії від 27 травня 2021 року № 81) у зв`язку з тим, що така виплата, пов`язана з проходженням військової служби, а не з виконанням обов`язків військової служби.

На переконання позивача така відмова є протиправною, оскільки, перебуваючи на військовій службі, він виконував обов`язки військової служби та захворів ще під час перебування на військовій службі, що і стало причиною звільнення з неї.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, дослідивши норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ), положення Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 дійшов висновку, що у позивача відсутнє захворювання, яке отримано під час виконання ним обов`язків військової служби, оскільки у довідці мова йде про захворювання, пов`язані з проходженням військової служби, що не є тотожними поняттями.

Проаналізувавши приписи Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), де містяться формулювання про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, суд першої інстанції встановив, що такі формулювання заносяться у постанову військової лікарської комісії (далі - ВЛК) за результатами встановлення причинного зв`язку захворювання та визначають в майбутньому настання різних правових наслідків.

Як зазначив суд, до позивача застосовано формулювання за підпунктом«д» пункту 21.5 Положення № 402, що не пов`язано з його участю в бойових діях, а лише виключно з фактом проходження ним військової служби.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що законодавцем в пункті 21.5 Положення № 402 визначено, що захворювання, поранення, контузії, травми, каліцтва, за якими встановлюється причинний зв`язок, набуваються у випадках:

під час проходження служби; виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; виконання обов`язків військової служби під час участі в бойових діях.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Адвокат Кушнеренко Т. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляції адвокат Кушнеренко Т. В. заявила, що на законодавчому рівні встановлено призначення та виплата одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям.

Адвокат зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що частина 4 статті 24 Закону №2011-ХІІ встановлює тільки випадки коли військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, проте не встановлює підстави виплати одноразової грошової допомоги, наявність яких залежить від формулювання МСЕК причинного зв`язку захворювання.

На користь такої позиції, як зауважує адвокат, свідчить зміст Порядку №975.

У відзиві на апеляцію Міноборони України зазначає про її необґрунтованість та вважає, що вона повинна бути залишена без задоволення. Головним доводом відзиву є те, що виплата одноразової грошової допомоги можлива тільки у випадку виконання обов`язків військової служби, а не у зв`язку з її проходженням.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з серпня 2016 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та відповідно до посвідчення від 25.05.2018 серії НОМЕР_2 є учасником бойових дій.

Згідно свідоцтва про хворобу від 25.10.2018 № 256 у позивача виявлено хронічний вірусний гепатит С (аНСV+, ПЛРРНКНСV+) з незначним порушенням функцій, простий короткозорий астигматизм ст. 0,5 Д обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0/1,0. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

07.11.2018 позивача звільнено з військової служби у запас.

Відповідно до довідки МСЕК серія 10 ААА № 0047 від 13.02.2019 позивачу встановлено 10 % втрату працездатності, з причинним зв`язком: захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Після отримання вищезазначеної довідки позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, до якої долучив копію свідоцтва про хворобу, довідку МСЕК, копію паспорту та довідки про присвоєння РНОКПП, витяг з наказу про виключення зі списків особового складу.

За результатами розгляду документів, відповідно до протоколу від 27.05.2021 №81, затвердженого Міністром оборони України 02.06.2021, Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою для відмови слугувало відсутність на законодавчому рівні призначення такої виплати в разі встановлення у військовослужбовця ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаного з проходженням військової служби.

Зазначено, що призначення одноразової грошової допомоги можливо тільки у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно частиною 2 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Положеннями статті 41 Закону № 2232-XII встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ унормовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини 3 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Згідно частиною 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної норми постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пункт 7 Порядку № 975 встановлює, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідаючи на доводи апеляції, колегія суддів зазначає таке.

Як правильно встановив суд першої інстанції позивачу встановлено 10 % втрату працездатності без встановлення інвалідності, що пов`язане з проходженням військової служби.

Для визначення поняття військової служби, суд першої інстанції проаналізував Закон №2232-XII та встановив, що за положеннями частин 1, 4 статті 2 встановлено, що це є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 24 Закону № 2232-XII врегульовано початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Час та місце виконання обов`язків військової служби.

Зокрема, за визначенням наведеним у частиною 3 статті 24 Закону № 2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Розділ 21 Положення № 402 унормовує порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Пункт 21.5 даного Положення встановлює, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; б) поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби";

в) поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби";

г) захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії";

ґ) захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

ж) захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

з) захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець розділяє призначення одноразової грошової допомоги при отриманні захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), як пов`язаного з проходженням військової служби так і з виконанням обов`язків військової служби.

Так, захворювання, пов`язане з проходженням військової служби застосовується у разі якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

За таких умов, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відмова Міноборони України у призначенні одноразової грошової допомоги прийнята в межах повноважень та у відповідності до наведеного вище законодавства.

Резюмуючи викладене, суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, позаяк суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

За результатами апеляційного перегляду розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.139 КАС України, не проводиться.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, що діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Херсонського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним рішення та його скасування, а також про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 10.03.2022.