Справа № 380/15587/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15587/21 пров. № А/857/23145/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву судді Матковської З.М. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі № 380/15587/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 у справі № 380/15587/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 380/15587/21 (А/857/23145/21) визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Кузьмич С.М., судді Матковська З.М., Шавель Р.М.

Суддею Матковською З.М. заявлено самовідвід, який обґрунтовано тим, що висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду викладені у постанові від 28.07.2021 у справі № 380/4215/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до цього ж відповідача, щодо застосування п. 13-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» абзацу 4 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», що є також предметом апеляційного оскарження у цій справі № 380/15587/21. Постанову від 28.07.2021 у справі № 380/4215/20 ухвалено колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Бруновської Н.В., суддів: Матковської З.М., Улицького В.З. Аргументи суду апеляційної інстанції у справі № 380/4215/20 та суду першої інстанції у справі № 380/15587/21, а також відповідача у цих справах є аналогічними. За касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказану постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 та рішення суду першої інстанції у справі № 380/4215/20 ухвалою Верховного Суду 07.10.2021 відкрито касаційне провадження та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 380/4215/20.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про самовідвід судді Матковської З.М., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заяву про самовідвід судді необхідно задовольнити, з таких підстав.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу передбачено ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частина 3 ст. 40 КАС України визначає, що питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Аналіз зазначеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Згідно з цією нормою, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду обґрунтованого певними об`єктивними обставинами сумніву щодо його неупередженості.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 7 цього Закону встановлено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (стаття 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (частина перша статті 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Наявність безсторонності визначається в тому числі і наявністю суб`єктивних та об`єктивних критеріїв, які б давали підстави для сумніву в безсторонності суду (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України»).

У розглядуваній адміністративній справі колегія суддів зазначає, що наведені заявником підстави та обґрунтування для відводу судді являються його припущеннями про існування відповідних обставин щодо безсторонності суддів. Такі припущення не підтверджені належними і допустимими доказами, які б вказували на пряму чи опосередковану заінтересованість суддів в результаті розгляду даної справи та у їх неупередженості при розгляді цієї справи.

Водночас, з врахуванням наведених вище норм законодавства та практики ЄСПЛ, на переконання колегії суддів, якщо в учасника процесу особа судді викликає не сприйняття, неспокій, невпевненість в неупередженості, в залежності від майбутнього рішення, такий учасник процесу має право на відвід суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, а також заради уникнення атмосфери конфліктності у судовому засіданні, заявлений самовідвід судді Матковської З.М. слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Матковської З.М. про самовідвід в адміністративній справі № 380/15587/21 задовольнити.

Відвести суддю Восьмого апеляційного адміністративного суду Матковську З.М. від апеляційного розгляду адміністративної справи № 380/15587/21.

Передати справу для повторного автоматичного розподілу в порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель