Справа № 580/11416/21
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року справа № 580/11416/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо призначення позивачу пенсії з інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 62% сум грошового забезпечення (24 роки 03 місяці та 26 днів);

- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 01.07.2021, нарахувати та виплачувати пенсію з інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 62% сум грошового забезпечення (24 роки 03 місяці та 26 днів) з урахуванням виплачених коштів.

В обґрунтування позивач вказує, що станом на час звільнення зі служби він має пільгову вислугу 24 роки 03 місяці 26 днів та отримав статус особи з інвалідністю 3 групи, що дає йому право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 62% грошового забезпечення із розрахунку 50% за 20 років служби та додатково по 3% грошового забезпечення за кожен рік понад 20 років (усього 4 роки). Однак, відповідач протиправно відмовив в обрахунку пенсії у вказаному розмірі. З цього приводу посилається на постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а та від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.

Ухвалою суду від 24.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами.

04.02.2022 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Вказував, що умовою для отримання права на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років є наявність календарної вислуги років, що для позивача становить 24 календарних роки. До такої вислуги зарахування стажу у пільговому обчисленні не передбачено. Оскільки у позивача наявна календарна вислуга 22 роки, права на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років позивач не має. Крім того наголошує на пропуску позивачем строку звернення в суд.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Відповідно до наказу УСБУ України в Черкаській області від 24.05.2019 №46-ОС позивача виключено зі списків особового складу. У наказі зазначено, що вислуга років позивача станом на 31.05.2019 становить: календарна 22 роки 10 місяців та 18 днів; у пільговому обчисленні 1 рік 5 місяців та 8 днів, загальна 24 роки 3 місяці та 26 днів.

Позивачу призначено пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

15.03.2021 позивач подав відповідачу заяву, в якій просив призначити пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 62% грошового забезпечення.

Листом від 29.03.2021 №1851-1825/Ш-03/8-2300/21 відповідач повідомив, що умовою для отримання права на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років є наявність календарної вислуги років, що для позивача становить 24 календарних роки. До такої вислуги зарахування стажу у пільговому обчисленні не передбачено. Оскільки у позивача наявна календарна вислуга 22 роки, права на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років позивач не має.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ) пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

На підставі п. «а» ст.21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни I групи 100 процентів, II групи 80 процентів, III групи 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону №2262-ХІІ в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).
Отже, умовою призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років є наявність вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12).

Так, відповідно до п. а ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби - з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше

Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.4 ст.17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

На підставі системного аналізу зазначених положень Закону №2262-XII, суд дійшов висновку, що при обчисленні вислуги років необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ необхідно керуватися постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, якою затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам (далі Порядок №393).

Аналіз наведених правових норм у поєднанні з положеннями Порядку №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

Відповідно до абз.1, 2 п.1 Порядку №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;

На підставі підп. «а», «в» п.3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; один місяць служби за півтора місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Суд зазначає, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком №393.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а та підтриманий Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII, колегія суддів у постанові від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а відступила від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом а ч.1 ст.12 Закону №2262-XII.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу УСБУ України в Черкаській області від 24.05.2019 №46-ОС вислуга років позивача станом на 31.05.2019 становить: календарна 22 роки 10 місяців та 18 днів; у пільговому обчисленні 1 рік 5 місяців та 8 днів, загальна 24 роки 3 місяці та 26 днів.

Такі обставини не заперечуються відповідачем.

З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд дійшов висновку, що позивач має достатню вислугу років (24 роки) необхідну для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), що є умовою призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13) відповідно до ч.1 ст.23 Закону №2262-ХІІ.

Згідно з п. «а» ч.1 ст.13 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) призначається в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Зважаючи, що позивач має повних 24 років вислуги, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років у розмірі 62% грошового забезпечення із розрахунку 50% за 20 років служби та додатково по 3% грошового забезпечення за кожен рік понад 20 років (усього 4 роки).

Тому відмова у призначенні позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до ч.1 ст.23 Закону №2262-ХІІ у розмірі 62% грошового забезпечення є протиправною.

На підставі п.4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п.23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача з 01.07.2021 призначити позивачу пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 62% сум грошового забезпечення, здійснити перерахунок та виплату зазначеної пенсії з рахуванням виплачених коштів.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення, суд вважає необґрунтованим, оскільки відмова у призначенні позивачу вищевказаної пенсії здійснена листом від 29.03.2021. Однак відповідачем не надану суду доказів щодо часу отримання вказаного листа. Тому доводи щодо пропуску строку звернення не підтверджені жодними доказами.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років згідно з ч.1 ст.23 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.07.2021 пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років згідно з ч.1 ст.23 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 62% сум грошового забезпечення та здійснити перерахунок і виплату такої пенсії з урахуванням виплачених сум.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ