Справа № 380/25784/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року

справа №380/25784/21

провадження № П/380/26037/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогою:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати в загальний трудовий стаж, що необхідний для визначення розміру пенсії за віком, період роботи ОСОБА_1 на посаді вчителя початкових класів СШ №3 міста Воркути з 27.01.1987 по 01.03.1988, зарахувати в пільговому обчисленні пенсії період роботи ОСОБА_1 з 27.01.1987 по 01.03.1988, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувати кожний рік роботи за один рік і шість місяців та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , її виплату з врахуванням пільгового обчислення стажу з дати призначення та виплати пенсії по віку.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що є пенсіонером внаслідок досягнення 20.05.2021 нею 60 річного віку. 28.07.2021 позивач подала в Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області усі необхідні документи та анкету для виплати пенсії. Однак, при обчисленні трудового стажу позивачки, відповідачем протиправно не зараховано позивачці в трудовий стаж період роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988 на посаді вчителя початкових класів СШ №3 міста Воркути (Республіка Комі). Вказаний трудовий стаж є повністю підтверджений відомостями з трудової книжки, яка була подана позивачкою до відповідача. На підтвердження того, що позивач дійсно працювала з 27.01.1987 по 01.03.1988 на посаді вчителя початкових класів СШ №3 міста Воркути, позивач надавала відповідачу копію наказу №7 від 21.01.1987 про призначення її на посаду вчителя, копію наказу №19 від 29.02.1988 щодо переведення в школу №30; довідку №34 від 26.02.2019 Управління освіти адміністрації МО ГО «Воркута» про те, що вона дійсно працювала в СШ №3 м. Воркута, довідку №35 від 26.02.2019 щодо періоду роботи в СШ №30. Позивач вважає, що період роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988 на посаді вчителя початкових класів СШ №3 м. Воркути (Республіка Комі) є належним чином підтверджений і підлягав зарахуванню у її загальний трудовий стаж із подальшим перерахунком пенсії. Вважає, що такі дії відповідача є протиправними, з огляду на що, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, 25.01.2022 за вх. №6965 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що згідно з ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 28.07.2021 ОСОБА_1 подала документи та анкету для автопенсії. Розмір пенсії обчислено згідно із Законом 1058 з урахуванням страхового стажу роботи 43 роки 03 місяці 02 дні (стаж враховано 30.06.2021). До загального стажу не враховано період роботи згідно записів трудової книжки з 27.01.1987 по 01.03.1988, оскільки дата звільнення з роботи містить виправлення. Одночасно до анкети для автопенсії позивачкою подано, зокрема, довідку від 18.03.2019 №01-61/2 муніципального загальноосвітнього закладу «Середня загальноосвітня школа №23 м. Воркута» про період з 27.01.1987 по 29.02.1988 Дана довідка видана на прізвище Стронська, яке не відповідає прізвищу згідно паспорта ОСОБА_2 , тому підстави щодо зарахування періодів роботи згідно даної довідки для обчислення пенсії немає. До звернення надано накази про прийняття на роботу вчителем, про прийняття вихователем групи продовженого дня, проте відсутній наказ про звільнення з роботи з СШ №3. Відповідно до пункту 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особі рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Підтвердження стажу роботи довідкою про заробітну плату чинним законодавством не передбачено. Жодних інших документів про підтвердження спірного періоду роботи на посаді вчителя міста Воркути з 27.01.1987 по 01.03.1988 позивачкою н було представлено. Крім цього, зазначив, що в матеріалах справи та в довідці від 25.02.2019 №118 відсутні дані про поширення на неї пільг, передбачених для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до вищезазначених нормативно-правових документів, тому підстави для зарахування в пільговому обчисленні даного періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі немає.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

11.10.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просила зарахувати в загальний трудовий стаж, що необхідних для визначення розміру пенсії за віком, період роботи на посаді вчителя початкових класів СШ №3 м. Воркути з 27.01.1987 по 01.03.1988, зарахувати в пільговому обчисленні пенсії період роботи з 27.01.1987 по 18.08.1994, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців та здійснити перерахунок пенсії і її виплату з врахуванням обчислення стажу з дати призначення та виплати пенсії по віку.

Листом від 11.11.2021 за №16501-15696/С-52/8-1300/21, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що розмір пенсії обчислено згідно із Законом 1058 з урахуванням стажу роботи 43 роки 03 місяці 02 дні (стаж враховано по 30.06.2021). До загального стажу не враховано період роботи згідно трудової книжки з 27.01.1987 по 01.03.1988, оскільки дата звільнення з роботи містить виправлення. Щодо поданої довідки від 18.03.2019 №01-61/2 муніципального загальноосвітнього закладу «Середня загальноосвітня школа №23 м. Воркута» про період роботи з 27.01.1987 по 29.02.1988, відповідач зазначив, що дана довідка видана на прізвище Стронська, яке не відповідає прізвищу згідно паспорта ОСОБА_2 , тому підстави щодо зарахування періодів роботи згідно даної довідки для обчислення пенсі немає. Крім цього, відсутній наказ про звільнення з роботи з СШ №3.

Щодо зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі за 1988-1994 роки повідомлено, що в матеріалах справи та в довідці від 25.02.2019 №118 відсутні дані про поширення на позивачку пільг, передбачених для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, тому підстави для зарахування в пільговому обчисленні даного періоду роботи позивачки в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі немає.

Питання перерахунку пенсії буде розглядатися при надходженні відповіді з Пенсійного фонду Російської Федерації.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3 Інструкції ).

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Окремо суд вказує, що на дату заповнення трудової книжки позивачки у спірні періоди діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 № 162, яка містила наступні положення:

"2.11. Після зазначення дати заповнення трудової книжки робітник своїм підписом завіряє правильність внесеної інформації.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, и після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

..в) Внесення відомостей про роботу

2.13. В графі 3 розділу "Відомості про роботу" в вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком в графі 1 ставиться порядковий номер внесеного запису, в графі 2 зазначається дата приймання на роботу.

В графі 3 пишеться: "Прийняття або призначення в такий-то цех, відділ, підрозділ, участок, виробництво" с зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і призначеного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято робітника, виконуються: для робочих - відповідності з найменуванням професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робочих; для службовців - у відповідності з найменуванням посад , зазначених в Єдиній номенклатурі посад службовців, або у відповідності зі штатним розписом.

Зміни і доповнення, внесені у встановленому порядку в зазначений довідник, а також в Єдину номенклатуру посад службовців або штатний розпис, доводяться до відома робітників та службовців, після чого в їх трудові книжки на підставі наказу (розпорядження) адміністрації вносяться відповідні зміни та доповнення.

Якщо робітнику у період роботи присвоюється новий розряд, то про це в установленому порядку вчиняється відповідний запис.

Встановлення робітнику другої та наступної професії відмічається в трудовій книжці з зазначенням розрядів цих професій. Наприклад, слюсарю-ремонтнику була встановлена друга професія - електрогазозварщик з призначенням 3 розряду. В трудовій книжці пишеться: в графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, в графі 2 - дата встановлення другої професії, в графі 3 пишеться: "Встановлена друга професія - електрогазозварщик з призначенням 3 розряду", в графі 4 зазначається відповідне посвідчення, його номер і дата.

Перевід робітника на другу постійну роботу на тому ж підприємстві оформляється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

д) Заповнення трудової книжки при звільнені

2.25. Записи про причини звільнення повинні виконуватись в трудовій книжці в точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

2.26. Запис про звільнення в трудовій книжці робітника вноситься з дотриманням наступних правил : в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи.

2.27. При переводах з одного підприємства до іншого за розпорядженням вищих органів, за згодою між керівниками підприємств або за рішенням відповідних партійних та радянських органів, а також профсоюзних та комсомольских організацій в графі 3 записується посилання на погодження або рішення цих органів та організацій.

4.1 При звільнені робочого або службовці всі записи про роботу, нагороди та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, завіряються підписом керівника або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.".

Із процитованого видно, що обов`язок стосовно засвідчення підписом і печаткою покладено на керівництво підприємства та такі дії вчиняються в день звільнення.

Так, судом встановлено, що у трудову книжку внесено запис, що 27.08.1987 ОСОБА_1 прийнята на посаду вчителя навчальних класів в СШ №3 м. Воркута, 01.03.1988 звільнення у зв`язку з переведенням з СШ №3 в СШ №30 на посаду вихователя групи продовженого дня, цього ж дня прийнята вихователем групи продовженого дня в СШ №30.

31.12.1988 прийнята на посад вихователя продовженого дня середньої школи №30 м. Воркутського міського відділу народної освіти.

01.09.1989 переведена вчителем навчальних класів в СШ №30

18.08.1994 звільнена по догляду за дитиною до 14 років.

Суд акцентує увагу, що позивачку усі записи засвідчено печаткою, як і запис про звільнення.

Також суд зазначає й про те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, при розгляді аналогічного спору, зазначено "на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду у справах № 560/9170/21 від 03.02.2022 р. та Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 683/977/17, та від 08 травня 2018 року у справі № 672/455/17.

Відтак, враховуючи, що в трудовій книжці містяться записи про періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988, які засвідчені відповідною печаткою, при цьому, запис про звільнення засвідчено і печаткою і підписом, а також беручи до уваги, що неточність записів не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивачки, суд доходить висновку, що ці періоди роботи не зараховані до загального стажу безпідставно.

Згідно загальних засад права, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В свою чергу, дії - це юридично значуща активна (тобто врегульована нормами права) поведінка суб`єкта владних повноважень, що спричиняє юридичні наслідки.

Як встановлено, відповідач не зарахував спірні періоди роботи до стажу, тобто не вчинив дії.

Суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідн частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства відповідач не зарахував до загального стажу у періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988. Відтак, така бездіяльність є протиправною.

А тому, слід зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988.

Що стосується зарахування в пільговому обчисленні пенсії період роботи ОСОБА_1 з 27.01.2987 по 18.08.1994, як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01 січня 1991 року.

Згідно з пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10 лютого 1960 року працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при численні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Підпунктом «д» пункту 5 зазначеного Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

З аналізу наведених норм вбачається, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 27 жовтня 2015 року у справі № 338/1079/14-а, від 02 грудня 2015 року у справі № 338/357/15-а та Верховного Суд від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа № 554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 30 липня 2019 року у справі № 287/15/17-а, від 15 листопада 2019 року у справі №348/2141/16-а, від 18 березня 2020 року у справі №345/1785/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.11.2021 № 16501-15696/С-52/8-1300/21 та відзиву вбачається, що періоди роботи позивачки з 27.0901.1987 по 18.08.1988 в районах Крайньої Півночі було не було зараховано при обчисленні стажу позивачки.

Разом з тим, з копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивач у період з 27.0901.1987 по 18.08.1988 працювала в районі Крайньої Півночі у Воркуті на посаді вчителя початкових класів СШ №3 м. Воркути.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача в кратному обчисленні вказаних періодів роботи позивачки, з огляду на відсутність договорів або документів, що підтверджують право на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є протиправною.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки, що підтверджують отримання пільг під час роботи позивачки в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд погоджується з доводами останньої про наявність правових підстав для зарахування до трудового стажу спірних періодів у пільговому обчисленні кожний рік роботи - за один рік і шість місяців.

Водночас, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що право позивача порушено внаслідок протиправної відмови в зарахуванні до трудового стажу спірних періодів у пільговому обчисленні, то належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправною такої відмови та зобов`язання пенсійного органу зарахувати у пільговому обчисленні періоди роботи ОСОБА_1 до стажу та перерахувати пенсію з урахуванням такого обчислення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Щодо судового збору, то згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 27.01.1987 по 01.03.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати в пільговому обчисленні трудовий стаж ОСОБА_1 у районі Крайньої Півночі за періоди з 27.01.1987 по 18.08.1994 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців та здійснити перерахунок пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.