Справа № 440/16283/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/16283/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сич С.С.,
за участю:
секретаря судового засідання Садошенко А.П.,
представника позивача Кабась З.Д.,
представника відповідача Тимошенко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії № 77 від 02 липня 2021 року, яким відповідач відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, та зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 13.05.2021, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із врахуванням виплачених сум.
Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 30 листопада 2021 року за вх. №77128/21.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11.06.2022 він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, на думку позивача, безпідставно та у порушення вимог Закону відмовило у перерахунку пенсії, чим порушило права та законні інтереси ОСОБА_1 .
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/16283/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
10 січня 2022 року до суду надійшло клопотання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке зареєстроване канцелярією суду 11 січня 2022 року за вх. №1786/22, про залучення до участі у справі №440/16283/21 як співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В обґрунтування клопотання відповідачем зазначено, що оскаржуване рішення №77 від 02 липня 2021 року прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року залучено до участі у справі №440/16283/21 як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ідентифікаційний код 13322403, Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100), витребувано від відповідачів докази, вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №440/16283/21 у спрощеному провадженні в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено по даній справі судове засідання для розгляду справи по суті на 10:30 09 лютого 2022 року.
13 січня 2022 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /а.с. 37-40/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 25.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, у порушення вимог законодавства позивач не надав до пенсійного органу посвідчення інваліда війни, у зв`язку з чим рішенням пенсійного органу позивачу відмовлено у перерахунку пенсії по інвалідності.
Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року витребувано додаткові докази від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та оголошено перерву у судовому засіданні до 10:00 18 лютого 2022 року.
10 лютого 2022 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області /а.с. 121-122/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 25.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням пенсійного органу позивачу відмовлено у перерахунку пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідних документів для здійснення перерахунку. Вважає оспорюване рішення законним та обґрунтованим.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у судове засідання 18 лютого 2022 року повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, про причини неявки в судове засідання не повідомив.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
З огляду на викладене вище, суд вирішив розглядати справу за відсутності представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/423/20, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №24 від 29 листопада 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 22 листопада 2019 року /а.с. 13-17/.
Органом пенсійного фонду призначено ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" та позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, що підтверджується документами пенсійної справи позивача /а.с. 92-102/.
13.05.2021 ОСОБА_1 присвоєно другу групу інвалідності з 28.04.2021 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №095986, копія якої наявна у матеріалах справи /а.с. 11/.
11.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою здійснити перерахунок пенсії та сприяти в поданні заяви встановленого законодавством зразка для проведення перерахунку пенсії /а.с. 110/, на яку отримав відповідь листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.07.2021 №6759-5641/Б-02/8-1600/21 /а.с. 147-148/.
25.06.2021 позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заяву про перерахунок пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року /а.с. 50-51/, до якої додав пакет документів, перелік яких зазначено у розписці-повідомленні від 25.06.2021 №2642 /а.с. 51/ та копії яких наявні у матеріалах справи.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи позивача в електронному вигляді було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
За результатами розгляду вказаної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 02 липня 2021 року №77, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по інвалідності військовослужбовців, зокрема, військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 (зі змінами), у зв`язку з відсутністю необхідних документів для перерахунку /а.с. 8-9/.
Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №77 від 02 липня 2021 року та звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку рішенню Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №77 від 02 липня 2021 року, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28 листопада 1991 року (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 59 цього Закону визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною третьою зазначеної статті (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року) було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
25 квітня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019), яким вирішено:
1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;
2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.17 №2136-VIII.
Отже, вимога частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби втратила чинність з 25 квітня 2019 року.
Статтею 91 Конституції України встановлено, що Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією.
Відповідно до частини 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у Рішенні від 9.02.99 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Отже, з 25 квітня 2019 року норма частини третьої статті 59 Закону №796-XII має застосовуватись у такій редакції: "Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.".
Відповідно до пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс*Кзс*Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс=Зп(мін)*5/Зс1, де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-ІV), особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Тобто, вищевказаною нормою встановлюється право особи, яка має право на державну пенсію відповідно до різних законів, вибору одного виду пенсійного забезпечення та отримання пенсії на підставі одного із законів. Тобто особа має право отримувати лише один вид державної пенсії на свій вибір.
Так, відповідно до частини 1 статті 44 Закону України №1058-ІV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
За приписами частини 3 статті 45 Закону України №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно з частиною 5 статті 45 Закону України №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1).
Відповідно до положень пунктів 4.1, 4.2 Порядку №22-1 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Отже, на час виникнення спірних правовідносин особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані уповноваженому органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. Питання про переведення, перерахунок пенсії в даному випадку може бути вирішено виключно за наслідком звернення особою із відповідною заявою.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.06.2021 позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заяву про перерахунок пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року /а.с. 50-51/, до якої додав пакет документів, перелік яких зазначено у розписці-повідомленні від 25.06.2021 №2642 /а.с. 51/ та копії яких наявні у матеріалах справи.
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 04.05.1985 по 17.06.1987, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , копія якого знаходиться в матеріалах справи /а.с. 63-65/ .
Згідно із записами у військовому квитку НОМЕР_2 від 20 березня 1985 року ОСОБА_1 у період з 03 травня 1986 року по 08 травня 1986 року під час проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_3 приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 65/
Відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/4817 від 26 травня 2016 року /а.с. 58/ 29 травня 1986 року рядовий ОСОБА_1 вибув у відрядження до м. Чорнобиль та 02 червня 1986 року прибув із відрядження з м. Чорнобиль.
Згідно з довідкою військової частини 32527 №86 від 02 квітня 1991 року /а.с. 59/ ОСОБА_1 під час проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_3 приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 03 травня 1986 року по 08 травня 1986 року, а згідно з довідкою військової частини 32527 №24 від 11 січня 1993 року /а.с. 60/ ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 03 травня 1986 року по 08 травня 1986 року в складі військової частини НОМЕР_3 , яка дислокувалась в м. Чорнобиль Київської області, та працював у зоні відчуження в травні 1986 року - 6 днів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/423/20, яке набрало законної сили, встановлено, що документами, доданими до заяви про призначенні пенсії, позивач ( ОСОБА_1 ) підтвердив свій статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та період роботи і населений пункт, в якому виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
За приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини, які встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/423/20, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується дублікатом посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 2) серії НОМЕР_4 , виданого Полтавською ОДА 02.11.2016 /а.с. 71/.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №095986 ОСОБА_1 встановлено з 28.04.2021 другу групу інвалідності, захворювання, пов`язане з виконання обов`язків в/служби по ЛНА на ЧАЕС /а.с.11/.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.
Отже, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII позивач відноситься до Категорії 1.
Статтею 65 Закону №796-XII передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.
При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.
Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Однак, замість заміни посвідчення у зв`язку зі зміною Категорії 2 на Категорію 1 Полтавською ОДА видано ОСОБА_1 довідку №1 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році Категорія 1 Серія А /а.с. 111/.
Листом Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА від 11.10.2021 №04.1-11/10580 ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку з тимчасовою відсутністю бланків посвідчень "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 серії А, які, за повідомленням Міністерства соціальної політики України на даний час знаходяться в процесі виготовлення, регіональною комісією прийнято рішення щодо видачі позивачу тимчасової довідки, яку після отримання бланків посвідчень з Міністерства соціальної політики України буде замінено на посвідчення встановленого зразка /а.с. 112/.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин позивач відноситься до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1. Проте, йому не замінено посвідчення на відповідне посвідчення з незалежних від волі позивача причин у зв`язку з тимчасовою відсутністю бланків посвідчень "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 серії А, що не може бути підставою для позбавлення позивача права на відповідне соціальне забезпечення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок щодо заміни позивачу посвідчення, що сприяло б юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.
З огляду на викладене вище, посилання відповідачів на не надання позивачем посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 Категорії є необґрунтованими.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні/перерахуванні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити/перерахувати пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити/перерахувати пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Також, суд враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Подібний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що заява позивача про перерахунок пенсії надіслана на розгляд за принципом екстериторіальності та була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за результатами розгляду цієї заяви оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту порушеного права позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії №77 від 02 липня 2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25 червня 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Вимога позивача про зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 13.05.2021, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», задоволенню не підлягає, оскільки питання про переведення, перерахунок пенсії в даному випадку може бути вирішено виключно за наслідком звернення особою із відповідною заявою у порядку, встановленому законодавством, а з такою заявою позивач звернувся до Пенсійного органу України 25.06.2021.
Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 205, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ідентифікаційний код 13322403, Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії №77 від 02 липня 2021 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25 червня 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 23 лютого 2022 року.

Суддя С.С. Сич