Справа № 160/15542/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року Справа №160/15542/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву Фермерського господарства Добробут-Агро. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у справі за позовною заявою Фермерського господарства Добробут-Агро. до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровські області, відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фермерського господарства Добробут-Агро. до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровські області, відповідача-2: Державної податкової служби України, в якій представник позивача просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровські області №2102116/40702630 від 04.11.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №57 від 01.10.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №57 від 01.10.2020 року, подану Фермерським господарством Добробут-Агро. (), у день її направлення, а саме 16 жовтня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровські області №2102117/40702630 від 04.11.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №71 від 17.09.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №71 від 17.09.2020 року, подану Фермерським господарством Добробут-Агро. (), у день її направлення, а саме 22 жовтня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровські області №2102118/40702630 від 04.11.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №72 від 17.09.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №72 від 17.09.2020 року, подану Фермерським господарством Добробут-Агро. (), у день її направлення, а саме 22 жовтня 2020 року.

За результатами розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року в адміністративній справі № 160/15542/20 позовну заяву Фермерського господарства Добробут-Агро. до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровські області, відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровські області №2102116/40702630 від 04.11.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №57 від 01.10.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №57 від 01.10.2020 року, подану Фермерським господарством Добробут-Агро. (), датою її фактичного подання, тобто 16.10.2020 року.

Визнано протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровські області №2102117/40702630 від 04.11.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №71 від 17.09.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №71 від 17.09.2020 року, подану Фермерським господарством Добробут-Агро. (), датою її фактичного подання, тобто 22.10.2020 року.

Визнано протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровські області №2102118/40702630 від 04.11.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №72 від 17.09.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №72 від 17.09.2020 року, подану Фермерським господарством Добробут-Агро. (), датою її фактичного подання, тобто 22.10.2020 року.

Стягнуто на користь Фермерського господарства Добробут-Агро. () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6306 грн. (шість тисяч триста шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області ().

Стягнуто на користь Фермерського господарства Добробут-Агро. () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6306 грн. (шість тисяч триста шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України ().

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, 11.03.2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано до суду апеляційну скаргу.

За наслідками розгляду означеної апеляційної скарги, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровські області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровські області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у справі № 160/15542/20 повернуто скаржнику.

За реплікацією Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що судове рішення від 26.01.2021 року набрало законної сили 26.04.2021 року.

11.06.2021 року Фермерському господарству Добробут-Агро. видано 3 (три) оригінали виконавчих листа.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року у задоволенні заяви Фермерського господарства Добробут-Агро. про встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення відмовлено.

21.02.2022 року від Фермерського господарства Добробут-Агро. до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року. В якій заявник просить суд: встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року по справі №160/15542/20; зобов`язати Державну податкову службу України у встановлений судом строк подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року по справі №160/15542/20; випадку ненадання звіту про виконання судового рішення, накласти на керівника Державної податкової служби України, відповідального за виконання судового рішення, штраф в розмірі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За відомостями протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.02.2022 року зазначене вище заява розподілена та 22.02.2022 року передана судді Пруднику С.В.

Аргументи означеної заяви зводяться до того, що з метою виконання судового рішення, позивачем 11 червня 2021 року отримано виконавчий лист по справі №160/15542/20. 30 липня 2021 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про примусове виконання рішення та 16.08.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66510161.

28 вересня 2021 року в рамках виконавчого провадження на боржника - Державну податкову службу України, згідно вимог статті 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду без поважних підстав було накладено штраф на користь держави в розмірі 5100,00 гри. Цією постановою було зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

30 листопада 2021 року державним виконавцем було прийнято другу постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду без поважних підстав було накладено па боржника - Державну податкову службу України штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.

11 лютого 2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №66510161.

Розглянувши заяву та дослідивши викладені у ньому доводи, суд вважає, що останнє задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2-3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Суд зазначає, що з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а та в ухвалах від 10 грудня 2018 року у справі №807/2358/15, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/12592/14.

Відповідно до вимог ч. 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно накладення на керівника Державної податкової служби України (суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення) штрафу у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 382 КАС України).

Зазначена норма кореспондується положеннями п. 1 ч. 6. ст. 246 КАС України, відповідно до якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, з вказаних законодавчих положень слідує, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та/або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Водночас, суд наголошує, що вимога позивача про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень за невиконання рішення є передчасною, оскільки судом не вирішувалось питання про встановлення судового контролю та подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду.

За таких обставин, підстави для накладення на керівника керівника Державної податкової служби України штрафу за невиконання рішення суду у справі №160/15542/20 у суду відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України по справі №160/15542/20.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 370, 382 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства Добробут-Агро. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник