Справа № 694/47/22
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/47/22
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаськоїобласті в складі:

Головуючого судді Сакун Д.І.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті ( 01135, м.Київ, проспект Перемоги 14, , тел. ) про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся із вказаним позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.12.2021 року серія ВМ №00004886, сформовану старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко В.О., Державної служби України з безпеки на транспорті та закрити провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача MANААС419035, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повною масою 26000 кг., маса без навантаження 7900 кг., та спеціалізованого напівпричіпа Н/ПР Контейнеровоз Універсальний (бортовий, контейнеровоз) реєстраційний номер НОМЕР_3 повною масою 35000 кг, маса без навантаження 8000 кг. 28 грудня 2021 року, позивач здійснював перевезення вантажу вищевказаним сідловим тягачем зі спеціалізованим напівпричепом за товарно-транспортною накладною №09358 від 27.12.2021р. з місця завантаження Чернігівська область, Чернігівський район, с. Вознесенське, до місця вивантаження Одеська область, смт. Нові Біляри, рухаючись автодорогою М-05 Київ Одеса. Відповідно до даних товарно-транспортної накладної №09358 від 27.12.2021р., позивач, як перевізник, був завантажений зерном кукурудзи повною вагою 44300 кг. 04.01.2022 року на адресу позивача надійшов лист від Державної служби з безпеки на транспорті з постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.12.2021 року серія ВМ №00004886, де вказано, що старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті, ОСОБА_2 , розглянувши відомості матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM5,5, установлено, що 28.12.2021 о 2год. 05хв., за адресою М-05 Київ Одеса, км 36+303 зафіксовано транспортний засіб MAN 26.410, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 7,1% (7,613 тон), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Внаслідок чого ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Інших даних щодо вимірювального пристрою яким зафіксоване перенавантаження, розрахунок такого перенавантаження, характеристики транспортного засобу сідлового тягача та Н/ПР Контейнеровоз у постанові не відображено. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки при її складанні посадовими особами Укртрансбезпеки не враховано, що загальна маса транспортного засобу перевищувала нормативно допустиму вагу лише на 3,2% , а відповідальність зач.2 ст.132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами з 5% перенавантаження., що підтверджується товарно-транспортними накладними (наявна в матеріалах).

Заяви, клопотання, іншіпроцесуальнідії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, які він отримав, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак відзиву на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не висловив. Відтак справа розглядається за наявними матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача MANААС419035, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повною масою 26000 кг., маса без навантаження 7900 кг.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ОСОБА_1 є власником спеціалізованого напівпричіпа Н/ПР Контейнеровоз Універсальний (бортовий, контейнеровоз) реєстраційний номер НОМЕР_3 повною масою 35000 кг, маса без навантаження 8000 кг.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №09358 від 27.12.2021р. водій ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу вищевказаним сідловим тягачем зі спеціалізованим напівпричепом Н/ПР Контейнеровоз Універсальний, з місця завантаження Чернігівська область, Чернігівський район, с. Вознесенське, до місця вивантаження Одеська область, смт. Нові Біляри. Вказаний транспортний засіб був завантажений зерном кукурудзи повною вагою 44300 кг. Вивантажено за місцем призначення 44320 кг.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.12.2021 року серія ВМ №00004886, старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті, ОСОБА_2 , розглянуті відомості матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM5,5, установлено, що 28.12.2021 о 2год. 05хв., за адресою М-05 Київ Одеса, км 36+303 зафіксовано транспортний засіб MAN 26.410, д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 7,1% (7ю613 тон), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Постановив: притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім цього, суд враховує, що статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Санкція ч.2 ст.132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Частинами 2, 3, 4 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Натомість оскаржувана постанова містиь лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Як вбачається зі свідоцтв про реєстрацію ТЗ, позивач, здійснював перевезення за допомогою спеціалізованого сідлового тягача та спеціалізованого напівпричіпа Н/ПР Контейнеровоз Універсальний (бортовий, контейнеровоз), для яких допустиме навантаження 26000т. та 35000т відповідно. Вага вантажу, який перевозив позивач складала 44300 кг., тобто навантаження повністю відповідало вимогам закону щодо допустимої норми. Якщо розрахунок навантаження проводити відповідно до реєстраційних документів, то сідловий тягач MANААС419035, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 має масу без навантаження 7900 кг, спеціалізований напівпричіп Н/ПР Контейнеровоз Універсальний (бортовий, контейнеровоз) реєстраційний номер НОМЕР_6 повну масу 35000 кг, що разом становить 42900 кг. Різниця між вантажем 44300 кг. та допустимим навантаженням ТЗ складає 44300 42900 =1400 кг., що у відсотковому співвідношенні становить 3,2% перенавантаження.

Разом з тим санкція ч.2 ст.132-1 КУпАП тягне за собою відповідальність у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм починаючи від 5%.

Таким чином відповідачем не спростовано інформацію про фактичну вагу транспортних засобів позивача з урахуванням даних наведених у вищевказаній товарно-транспортній накладній.

Аналізуючи матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортних засобів позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Однак, відповідачем не наведено аргументів та не надано доказів які б були достатньо вагомими, чіткими та узгодженими і спростовували позицію позивача..

Проаналізувавши подані сторонами матеріали, які містяться у справі, вбачається відсутність належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність у діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є склад проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови і достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 132-1, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті ( 01135, м.Київ, проспект Перемоги 14, , тел. ) про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,- задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.12.2021 року серія ВМ №00004886, якою накладено стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 8500,00грн.., а провадження по справі - закрити.

Рішенняможе бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підписано 21.02.2022

Суддя Д.І. Сакун