Справа № 120/18525/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 р. Справа № 120/18525/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського відділу Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (Шаргородський РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відповідач ) про визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвалою суду від 21.12.2021 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 КАС України та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

На виконання вимог суду про усунення недоліків позовної заяви, позивачем 27.12.2021 направлено до суду викладену у новій редакції позовну заяву, за змістом якої позивач оскаржує лише постанову відповідача про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 61738308 від 06.04.2020, а також подано клопотання про поновлення строків звернення до суду з відповідним позовом.

Так, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що державним виконавцем Шаргородського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено оскаржувану постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 9446 грн. в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Шаргородським районним судом у справі за № 152/1568/18. На переконання позивача, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена всупереч положенням ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка набула чинності з 28.08.2018, оскільки прийнята не одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження. З огляду на викладене позивач вважає таку постанову протиправною, що стало наслідком звернення його до суду із даним позовом.

Ухвалою від 10.01.2021 судом поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із цим позовом, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Окрім цього, зазначеною ухвалою також додатково витребувано у Шаргородського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та зобов`язано його надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 61738308, а також матеріалів виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову №7007 від 01.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

У зв`язку з ненаданням відповідачем витребуваних судом доказів, 07.02.2022 розгляд справи було відкладено на 14.02.2022.

Надалі, 11.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, а також частина витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження. У своєму відзиві відповідач проти позову заперечив та першочергово зазначив, що дійсно у Шаргородському районному відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ВП № 59260036 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди орендареві ФГ «Слобідське» у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони здійснювати будь-які дії земельній ділянці площею 1,1288 га, з кадастровим №052538300:02:001:0153. Дане провадження відкрите 05.06.2019 на підставі виконавчого листа №152/1568/18 від 31.05.2019, виданого Шаргородським районним судом. В подальшому 01.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим на підставі ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. На підставі цієї постанови в органі державної виконавчої служби було зареєстровано нове виконавче провадження АСВП №61738308, яке відкрито постановою державного виконавця Коваля Д.О. 06.04.2020. Відповідач вказує, що позивач належним чином був повідомлений про винесені постанови, оскільки копії таких направлялися на його адресу. З огляду на викладене вважає даний адміністративний позов необґрунтованим, а тому в його задоволенні просить суд відмовити.

У судовому засіданні 14.02.2022 за клопотанням представника позивача, у зв`язку з необхідністю ознайомлення ним із поданим до суду відзивом на позовну заяву а також копіями матеріалів виконавчого провадження, судом оголошено перерву до 16.02.2022.

16.02.2022 представник відповідача до суду не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Натомість, від позивача цього ж дня надійшли додаткові письмові пояснення щодо позову, у яких останній наголошує на протиправності проведених відповідачем виконавчих дій та оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

В судовому засіданні 16.02.2022 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити.

Однак, у зв`язку із тим, що для з`ясування усіх обставин справи суду необхідно було дослідити додаткові докази, ухвалою від 16.02.2022 судом додатково витребувано у Шаргородського відділу Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 59260036, в межах якого була винесена оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 01.04.2020; а також завірену копію постанови заступника начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Сускова А.О. № 14/2-11-20 від 01.06.2020, винесену за наслідками перевірки законності виконавчого провадження та дій державного виконавця Коваля Д.О.

У зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів в судовому засіданні 16.02.2022 оголошено перерву до 24.02.2022.

На виконання цих вимог суду відповідачем 22.02.2022 надано суду витребувані матеріали, а також подано заяву про розгляд справи у відсутність його уповноваженого представника.

У судове засідання 24.02.2022 представник позивача також не з`явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи у її відсутність (вх. № 13868 від 16.02.2022).

Як зазначено у частині 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи у його відсутність. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи факт неявки представників сторін у судове засідання та подання ними заяв про розгляд справи у їх відсутність, судом здійснюється розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Згідно ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Надавши оцінку аргументам сторін, що викладені у заявах по суті справи та поданим доказам, суд встановив таке.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.01.2019 у справі № 152/1568/18, яке набрало законної сили 10.02.2019, зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди орендареві Фермерському господарству "Слобідське" у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 1,1288 га з кадастровим номером :02:001:0153, яка знаходиться на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 23 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Слобідське", зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.05.2014 за номером 5566863.

На виконання вищевказаного рішення Шаргородським районним судом Вінницької області 31.05.2019 було видано виконавчий лист, який 03.06.2019 стягувачем був поданий до Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для його примусового виконання.

На підставі даного виконавчого листа та заяви стягувача, постановою головного державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Грелею Н.А. від 05.06.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59260036. Цією ж постановою боржнику наголошено на необхідності виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Дана постанова була доведена до відома позивача шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується копіями відповідних матеріалів виконавчого провадження.

В той же час, при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було дотримано вимог ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження не винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника.

Така обставина була встановлена начальником Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Захарчуком Т.В. при перевірці законності проведення державним виконавцем виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 59260036, у зв`язку з чим останнім 01.04.2020 винесена постанова «Про перевірку виконавчого провадження», якою у зв`язку зі звільненням головного державного виконавця Грелі Н.А. та передачею матеріалів даного виконавчого провадження старшому державному виконавцю ОСОБА_3 , зобов`язано усунути виявлені недоліки виконавчого провадження в строк до 03.04.2020.

У зв`язку із цим, старшим державним виконавцем Ковалем Д.О. 01.04.2020 винесена постанова у ВП № 59260036 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 9446 грн. (вих. номер постанови 7007 від 01.04.2020), копія якої також була відправлена на адресу боржника, про що свідчать наявний у матеріалах справи реєстр поштових відправлень.

Цього ж дня, 01.04.2020, старшим державним виконавцем Ковалем Д.О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 59260036 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), а питання щодо стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виведено в окреме провадження.

Як наслідок, на підставі постанови від 01.04.2020 про стягнення виконавчого збору (№ 7007), старшим державним виконавцем Ковалем Д.О. 06.04.2020 винесена постанова про відкриття нового виконавчого провадження ВП № 61738308.

В подальшому, начальником Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Захарчуком Т.В. 03.06.2020 винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних, згідно якої в автоматизованій системі виконавчого провадження внесено зміни щодо суми виконавчого збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , а саме замість « 9446 грн.» зазначено « 8346 грн.».

Надалі, в межах виконавчого провадження ВП № 61738308, пов`язаному із виконанням постанови від 01.04.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 8346 грн., державним виконавцем 25.11.2021 винесені постанови про арешт коштів та майна боржника ОСОБА_2 .

Оскільки, як зазначає позивач, про існування постанови про стягнення виконавчого збору від 01.04.2020 він дізнався лише після того, як було накладено арешт на його кошти, що знаходяться на картковому рахунку в банку, останній і звернувся до суду з відповідним позовом.

Таким чином судом встановлено, що предметом даного спору є саме постанова старшого державного виконавця Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Д.О. від 01.04.2020 у ВП № 59260036 (вих. № 7007) про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору (а не помилково вказана у позовній заяві постанова про стягнення виконавчого збору від 06.04.2020, позаяк такої не існує).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

В той же час частиною 3 статті 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

При цьому в силу вимог ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Таким чином, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

В той же час Законом № 1404-VІІІ передбачено і інший випадок, коли державним виконавцем виноситься постанова про стягнення виконавчого збору. Зокрема, статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, частиною третьою вказаної статті унормовано, що в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Водночас за приписами частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, системний аналіз наведених правових норм дає змогу зробити висновок, що Законом № 1404-VIII визначено альтернативний порядок вирішення питання про стягнення з боржника виконавчого збору, який залежить від певних умов.

У першому випадку це питання вирішується відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ на стадії відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору. Наслідком такого рішення є можливість стягнення виконавчого збору безпосередньо в процесі здійснення виконавчого провадження.

В іншому випадку, питання про стягнення виконавчого збору вирішується в порядку, встановленому ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ, а саме в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, або ж повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону. Водночас у цьому випадку рішення про стягнення виконавчого збору приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) і лише якщо виконавчий збір не було стягнуто у ході виконавчого провадження.

Подібний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 580/1328/19.

Так, дійсно, судом встановлено та й відповідачем дана обставина не заперечується, що при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2019 ВП № 59260036, державним виконавцем одночасно не було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 27 Законом № 1404-VIII.

Втім, на переконання суду, винесення такої постанови уже після відкриття виконавчого провадження, а саме 01.04.2020, за наявності незмінних умов, при яких виконавчий збір підлягав стягненню з боржника, не є тією беззаперечною обставиною, яка вказує на протиправність відповідної постанови.

В цьому випадку суд звертає увагу, що визначений у ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII строк винесення постанови про стягнення виконавчого збору є строком виконання відповідачем своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом із іншими елементами утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. В той же час недотримання цього строку є ознакою формального порушення реалізації повноважень, однак не свідчить про те, що відносно боржника ОСОБА_2 відпали підстави для стягнення виконавчого збору, які визначені статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Більше того, як зазначалося судом вище, із аналізу діючих положень Закону № 1404-VIII, зокрема ч. 3 ст. 40, слідує, що не стягнутий на момент закінчення виконавчого провадження виконавчий збір, в будь-якому випадку підлягає стягненню в межах окремого виконавчого провадження.

Тобто, винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору не одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, безумовно є недоліком у роботі державного виконавця, однак не може слугувати єдиною та безумовною підставою для висновку про протиправність такої постанови.

Як слідує із матеріалів справи, відповідні виконавчі дії державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження № 59260036 за постановою заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Сускова А.О. № 14/2-11-20 від 01.06.2020 були визнані такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Проте, такі дії не вказують на протиправність винесеної постанови від 01.04.2020 про стягнення виконавчого збору, як підстави для її скасування, а недоліки в її змісті, зокрема в частині розрахунків суми виконавчого збору, підлягали усуненню відповідачем.

Зокрема, судом встановлено, що за наслідками проведення перевірки законності виконавчого провадження, начальником Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Захарчуком Т.В. 03.06.2020 винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних, згідно якої виправлено суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 : замість 9446 грн. зазначено 8346 грн.

З цього приводу суд зазначає, що дійсно згідно ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру з боржника - фізичної особи підлягає стягненню виконавчий збір в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати.

Державним виконавцем у постанові від 01.04.2020 визначено розмір виконавчого збору в сумі 9446 грн., що становить дві мінімальні заробітні плати станом на 01.04.2020 (4723 грн. х 2).

Втім, оскільки розмір виконавчого збору мав визначатися на дату відкриття виконавчого провадження ВП № 59260036 05.06.2019, то станом на той час (2019 рік) мінімальна заробітна плата згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» становила 4173 грн. Отже, розмір виконавчого збору, який підлягав стягненню з ОСОБА_2 мав становити 8346 грн. (4173 грн. х 2).

Таким чином, оскільки відповідачем самостійно виправлено даний недолік в частині розрахунку розміру виконавчого збору згідно постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 03.06.2020, тому підстав змінювати чи скасовувати відповідну постанову про стягнення виконавчого збору в суду не має.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на наведене суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін. Інші ж аргументи жодним чином не відображаються на повноті та об`єктивності дослідження судом обставин справи та не вплинули на результат розгляду даної справи.

Таким чином системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови від 01.04.2020 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у ВП № 59260036 в розмірі 8346 грн. (з урахуванням постанови від 03.06.2020 про зміну (доповнення) реєстраційних даних). За таких обставин заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 5, 72, 77, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 250, 255, 268, 271, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Повне судове рішення складено 02.03.21.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Шаргородський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 220, м. Шаргород, Вінницька область, 23500).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович