Справа № 334/426/22
Суддя: Коломаренко К. А.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.02.2022
Справа № 334/426/22
Провадження № 2-а/334/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Коломаренко К.А., розглянувши в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ком. роти лейтенант поліції 4 батальйону 3 роти УПП в місті Києві Проценко Богдана Вікторовича, Депатраменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора ком. роти лейтенант поліції 4 батальйону 3 роти УПП в місті Києві Проценко Богдана Вікторовича, Депатраменту патрульної поліції про скасування постанови ЕАО №5239249 від 18.01.2022 року та закриття справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.01.2022 поліцейським інспектором ком. роти лейтенантом поліції 4 батальйону 3 роти УПП в місті Києві Проценком Богданом Вікторовичем було винесено постанову серія ЕАО №5239249 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. Відповідно до постанови позивач нібито о 04 годині 56 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 порушив вимогу п. 31.4.7 ї ПДР та керував транспортним засобом, у якого не працювали задні габаритні ліхтарі, що передбачені конструкцією транспортного засобу. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав порушення порядку винесення постанови про адміністративне правопорушення, відсутності доказів правопорушення. Зазначає, що перед початком руху позивачем було перевірено технічний стан транспортного засобу та не було виявлено будь-яких несправностей.

Ухвалою судді від 27.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк подання заяв по суті спору, витребувано у відповідача докази.

Ухвалу суду разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлено відповідачам.

18.02.2022 року від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшла заява, відповідно до якої на виконання вимог ухвали, суду надано витяг постанови ЕАО № 5239249 від 18.01.2022 з електронної бази ІПНП:АРМОР.

21.02.2022 від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕОА № 5239249 від 18.01.2022, відповідно до якого відповідач зазначає про підстави законності винесення постанови про адміністративне правопорушення та вказує, що під час патрулювання міста Києва, екіпажем було зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz 316 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою м. Київ, просп.. Генерала Ватутіна, 15, за порушення правил дорожнього руху, а саме не працювали задні габаритні ліхтарі передбачені конструкцією транспортного засобу. Відтак інспектор, підійшовши до водія, представився, пояснив причину зупинки та висунув законну вимогу згідно п. 2.4 ПДР про пред`явлення документів зазначені в п. 2.1 ПДР. Разом з тим, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого винесена постанова серії ЕОА № 5239249. Зазначає, що постанову було винесено з дотриманням порядку розгляду справи, оскаржувана постанова винесена у межах повноважень інспектора в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5239249 від 18.01.2022 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за те, що він рухаючись за кермом автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 порушив вимогу п. 31.4.7 ї ПДР та керував транспортним засобом, у якого не працювали задні габаритні ліхтарі, що передбачені конструкцією транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів в обґрунтування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, при цьому з доводів позовної заяви вбачається, що позивач перед початком руху технічний стан транспортного засобу перевіряв, вимоги Правил дорожнього руху не порушував, тому підстави для накладення адміністративного стягнення були відсутні. Відповідачем до відзиву не надано фотознімки чи відео транспортного засобу позивача, якими б було підтверджено факт порушення позивачем вимог ПДР. За таких підстав, відповідачем жодним належним доказом не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій.

Відповідачем не надано належного підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху (фото фіксація, покази свідків).

В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували доводи позову про недотримання при винесенні оскаржуваної постанови приписів ст.ст. 7, 245 КУпАП, чим порушено законні права позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки наявні у матеріалах справи докази вказують на відсутність підстав про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України, що свідчить про відсутність відповідного складу правопорушення в діях позивача, суд вважає необхідним скасувати оскаржувану постанову.

За таких обставин позов слід визнати обґрунтованим, тому він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 496,20 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 6-11, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 257, 286 КАС України, ст. ст. 251-252, 280 КУпАП, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ком. роти лейтенант поліції 4 батальйону 3 роти УПП в місті Києві Проценко Богдана Вікторовича, Депатраменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття справи задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5239249 від 18.01.2022 року, винесену посадовою особою інспектором ком. роти лейтенантом поліції 4 батальйону 3 роти УПП в місті Києві Проценком Богданом Вікторовичем по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування судових витрат в сумі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.