Справа № 300/8746/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2022-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" березня 2022 р. справа № 300/8746/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень за №37-072021 від 15.07.2021 та за №168-09/2021 від 24.09.2021, якими відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; зобов`язання на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили прийняти рішення, яким надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог земельного законодавства України та за наявності усіх документів, необхідних для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відмовив у наданні такого дозволу згідно оскаржуваних рішень з підстав, не передбачених ст.118 Земельного кодексу України.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.21-22).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву за № 13/08-09 від 18.01.2022, який надійшов на адресу суду 24.01.2022 (а.с.25-26). Проте ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 повернуто Олешанській сільській раді Івано-Франківського району Івано-Франківської області відзив на позовну заяву без розгляду (а.с.29-30).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 18.06.2020 управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 (а.с.18).
12.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.9).
08.06.2021 позивач повторно звернувся до голови Олешанської сільської ради із заявою в якій просив переглянути заяву щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради (а.с.10)
Згідно рішення Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області за №31-07/2021 від 15.07.2021, відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.13).
24.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови Олешанської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.11).
Рішенням від 01.06.2021 за №67-06/2021 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, як учаснику бойових дій та інваліду війни, у зв`язку з тим, що йому вже була надана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 гр. (а.с.14).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії, конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

За змістом частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно пункту "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності до пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Приписами частини 6 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.

Так, абзацом 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що у рішенні за №37-072021 від 15.07.2021 відповідачем не зазначено підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.13), а підставою для прийняття рішення за №168-09/2021 від 24.09.2021 щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою визначено те, що ОСОБА_1 вже надана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га (а.с.14).

Однак, суд наголошує, що у відповідності до пункту "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України позивач має право на безоплатну передачу йому земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Як вже зазначено судом вище, рішенням від 01.06.2021 за №67-06/2021 Олешанська сільська рада надала ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області орієнтовною площею 1,00 га.

Проте на переконання суду, надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га, не може слугувати підставою для відмови щодо реалізації позивачем права на отримання ним земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара. Більше того, виключний перелік підстав для відмови регламентований статтею 118 Земельного кодексу України.

Таким чином суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності спірних рішень, оскільки не надано суду жодних доказів існування підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлених статтею 118 Земельного кодексу України.

Згідно частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

В адміністративному судочинстві діє принцип змагальності сторін (пункт 4 частина 3 статті 2, стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятих рішень за №37-072021 від 15.07.2021 та за №168-09/2021 від 24.09.2021 з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, суд враховує принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень у відповідності до якого рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

За вищенаведених обставин, враховуючи відсутність обґрунтувань та доказів правомірності прийнятих 15.07.2021 та 24.09.2021 Олешанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області рішень, суд вважає за необхідне скасувати оскаржувані рішення та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Так в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Олешанську сільську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області зобов`язати на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили прийняти рішення, яким надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Суд позбавлений процесуальних можливостей вирішувати спір з приводу правовідносин, які не виникли та не стали спірними.

При цьому відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

На думку суду, в даному випадку відсутня необхідність для встановлення порядку виконання судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача прийняти рішення саме на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі.

Одночасно суд приймає до уваги те, що рішенням від 01.06.2021 за №67-06/2021 Олешанська сільська рада надала позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Живачів Івано-Франківського району Івано-Франківської області орієнтовною площею 1,00 га. Відтак, з метою забезпечення належного та ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Олешанську сільську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області за №37-072021 від 15.07.2021 та за №168-09/2021 від 24.09.2021, якими відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Олешанську сільську раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області (, с. Олеша, Тлумацький район, Івано-Франківська область, 78040) надати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Живачів Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.