Справа № 600/3842/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

09 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/3842/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Недобоївської об`єднаної територіальної громади Дністровського району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Недобоївської об`єднаної територіальної громади Дністровського району Чернівецької області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірною та скасувати у рішенні VII сесії VIII скликання Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області №140/7/21 від 23 лютого 2021 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою що до інвентаризації земельних ділянок комунальної власності» - частину четверту (пункт 4) «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності громади села Долиняни в особі Недобоївської сільської ради, орієнтовною площею 0.01 га., земельна ділянка розташована за адресою село Долиняни Дністровського району Чернівецької області.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито по ній спрощене позовне провадження.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що провадження у справі, підлягає закриттю з наступних підстав.

Частиною 2 статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Разом з цим, положення чинного Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) чітко визначають категорії справ, на які поширюється юрисдикція саме адміністративних судів. За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункту 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, справи у спорах що виникають між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, за правилами частини 1 статі 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд звертає увагу, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Суд звертає увагу на те, що згідно з частинами першою, четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, з позовної заяви судом встановлено, що позивач просить визнати неправомірною та скасувати у рішенні VII сесії VIII скликання Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області №140/7/21 від 23 лютого 2021 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою що до інвентаризації земельних ділянок комунальної власності» - частину четверту (пункт 4) «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності громади села Долиняни в особі Недобоївської сільської ради, орієнтовною площею 0.01 га., земельна ділянка розташована за адресою село Долиняни Дністровського району Чернівецької області.

Водночас, у позові позивач стверджує, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року по справі № 724/1283/14-ц встановлено, що гр. ОСОБА_1 є власником житлової будівлі в АДРЕСА_1 , реконструйованої з лазні за відповідними дозволами Долинянської сільської ради, архітектурного бюро Хотинського району та іншими компетентними службами району, а також визнало цим же рішенням, що за його житловим будинком згідно з рішенням Хотинського районного суду №724/2785/13-ц від 12 грудня 2013 року, згідно викопіювання із плану с. Долиняни прилягає земельна ділянка площею 0.15 га.

Вказаними рішеннями було встановлено його право на користування земельною ділянкою саме площею 0,15 га закріпленої за житловим будинком. Вищевказані факти підтверджуються викопіюванням із єдиного і діючого генерального плану села на якому відображається цілісна земельна ділянка розміром 0,15 га. і яка згідно генерального плану села закріплена за будівлею лазні. Проте, рішенням XI сесії VII скликання Недобоївської сільської ради Хотинського району №179/11/16 від 29.09.2016 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, розміром лише 0,1409 га, та яку передано йому безоплатно у власність. В подальшому Недобоївська сільська рада Хотинського району вже оперує у своїх рішеннях земельною ділянкою розміром 0,1409 га, фактично незаконно вилучивши з його володіння земельну ділянку розміром 0,0091 га. Таке вилучення відбулась без будь-яких правових підстав, тобто відсутні рішення сільради про вилучення вказаної земельної ділянки та віднесення її до земель загального користування.

Також зазначає, що після того як в судових засіданнях з`явилося питання про незаконність відчуження частини земельної ділянки розміром 0,0091 га. яка згідно генерального плану села являється невідмежованою і знаходиться за адресою АДРЕСА_1 де побудовано його житловий будинок і за даною адресою згідно і картографічних даних генерального плану села закріплена земельна ділянка розміром 0,15 га., у зв`язку з даною обставиною сільською радою 23.02.2021 року без його присутності на сесії сільської ради, його адресою, самовільно прийнято рішення про «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності громади села Долиняни в особі Недобоївської сільської ради, орієнтовною площею 0.01 га., земельна, ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 ". Отже в той час, коли він в суді намагається відновити свої законні права на незаконно, тобто без будь-яких правових підстав, а саме без наявності рішень сільради про вилучення вказаної земельної ділянки та віднесення її до земель загального користування, сільська рада самовільно приймає нове рішення, яким сама собі надає право на виготовлення проекту землеустрою що до відведення земельної ділянки площею 0.01 га., чим порушує знову його права та переслідує ціль взагалі позбавити його права на законне володіння даною земельною ділянкою.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, позивач фактично оспорює право власності на спірну земельну ділянку, а саме вилучення у комунальну власність частини належної йому на праві приватної власності земельної ділянки.

Викладене дає підстави для висновку, що вимоги позивача стосуються спору про право власності на земельну ділянку, вирішення якого є поза компетенцією суду адміністративної юрисдикції.

Відтак, з огляду на характер спірних відносин цей спір не є публічно-правовим, а відповідно до приписів ЦПК України має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства. При цьому, на переконання суду, пред`явлення позову, у тому числі, до суб`єкта владних повноважень, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року по справі № 813/2616/18, а тому суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З матеріалів справи встановлено, що у цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, №3674-VI. Таким чином, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене та керуючись статтями 238, 241, 243, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Недобоївської об`єднаної територіальної громади Дністровського району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення.

2. Роз`яснити позивачу про наявність у нього права на звернення з даним позовом до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, з урахуванням вимог, щодо територіальної підсудності встановленої статтями 26-29 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов