Справа № 160/600/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Справа № 160/600/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 виплату допомоги на поховання померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернулась до відповідача щодо виплати допомоги на поховання померлого батька ОСОБА_2 , при цьому відповідачем було відмовлено оскільки для виплати допомоги на поховання необхідно надати довідку органу місцевого самоврядування (ритуальної служби) про те що поховання не здійснювалось за рахунок держави, щодо надання довідки, яка підтверджує поховання за власні кошти, яку видано на непідконтрольній українській владі території вказано, що будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, а отже і будь-який акт, рішення, документ є недійсним і не створює правових наслідків. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та такою, що порушує права позивача. З огляду на вказане позивач просила задовольнити позовні вимоги.
12.01.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
16.02.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач зверталась на урядову «гарячу лінію» з питання виплати допомоги на поховання Довідка, яка надана позивачем про підтвердження поховання за власні кошти, яка видана на непідконтрольній українській владі території, не може бути прийнята управлінням з наступних підстав, оскільки відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (частина друга та третя статті 9 Закону№ 1207). Також, вказано, що позивачу було надано перелік документів, які необхідні для отримання такої допомоги та здійснено правову оцінку вже маючих документів, рішення про відмову в наданні такої допомоги не приймалося, а отже позов є передчасним. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
18.02.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої вказано, що копія листа відповідача від 20.12.2021 року підтверджує відмову у виплаті допомоги на поховання та підставою є невідповідність довідки про підтвердження поховання за власні кошти. З огляду на вказане позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.
Відповідно до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2021 року ОСОБА_1 звернулась на урядову гарячу лінію з питання виплати допомоги на поховання померлого батька ОСОБА_2 .
Позивач вважає вказану відмову відповідача у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 (далі - Закон № 2262).
Так, відповідно до ч. 4 ст. 61 Закону № 2262 в разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Порядок №3-1).
Разом з тим, у цьому Порядку відсутні норми, які прямо визначають перелік документів, необхідних для отримання допомоги на поховання.
Відповідно до ч.4 ст. 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Враховуючи це, до спірних правовідносин субсидіарно підлягають застосуванню норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Отже, виплата допомоги на поховання здійснюється за результатом розгляду відповідної заяви встановленої форми та подання необхідних документів.
Позивач в позовній заяві вказує про звернення до відповідача із заявою про виплату допомоги на поховання разом з документами, які підтверджують родинні відносини з померлим ОСОБА_2 , акт приймання передачі послуг від 28.10.2021 року, договір заказу на організацію і проведення захоронення, чеку від 29.10.2021 року.
При цьому, судом встановлено, що 10.12.2021 року позивач звернулась на урядову гарячу лінію та усне звернення позивача було розглянуто відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян», про що надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями щодо переліку документів які необхідно надати та здійснено правову оцінку вже маючих документів.
Отже, за результатами розгляду усного звернення позивача, було надано письмову відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Суд зазначає, що зі змісту відповіді відповідача судом встановлено, що предметом звернення було отримання інформації з питання виплати допомоги на поховання, а лист-відповідь від 20.12.2021 року не є за своєю суттю рішенням відповідача щодо відмови в виплаті такої допомоги.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивачем або її уповноваженим представником до органів Пенсійного фонду України із відповідною письмовою заявою про виплату допомоги на поховання, поданою за формою, визначеною Порядку № 22-1 разом із необхідними документами.
Таким чином, у зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що позивач у встановленому порядку не зверталася до відповідача із відповідною заявою про виплату допомоги на поховання, у зв`язку із чим відповідачем по суті не розглядалась і відповідне рішення, прийняття якого передбачено приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не приймалось та жодних дій щодо відмови у здійсненні вказаної виплати відповідачем відносно позивача не вчинялось.
За приписами ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у ст.5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Так, позивач не зверталась до відповідача з письмовою заявою встановленої форми, разом з необхідними документами, доказів зворотного матеріали справи не містять, та позивачем не спростовуються.
В силу ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, оскільки обов`язок відповідача здійснити виплату допомоги на поховання виникає лише після отримання останнім заяви та необхідних документів, а отже відповідачем не було допущено протиправних дій (бездіяльності) щодо відмови у виплаті допомоги на поховання.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв