Справа № 460/16313/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2022 року м. Рівне №460/16313/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Агріко-Тех» до Миколаївської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Агріко-Тех» (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA504170/2021/000041 від 09.11.2021 року; 2) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA504170/2021 /000008/2 від 09.11.2021 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2021 позивачем подано до митного оформлення відповідачу електронну митну декларацію № UА504170/2021/005885 на товар - трактор Cat Challenger MTС8755C, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що був у використанні; рік виготовлення - 2011 загальною вартістю за діючим договором 57000Євро, визначивши при цьому митну вартість товару за першим методом - за ціною договору (контракту). До складових митної вартості були включені транспортні витрати. На підтвердження митної вартості товару позивачем були надані всі документи, визначені митним законодавством. Натомість відповідач безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод. При цьому, товар випущено на митну територію України після сплати додаткових митних платежів. Оскаржуване рішення відповідача, як стверджує позивач, є протиправним та належить до скасування. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує наявністю розбіжностей у податних декларантом документах для митного оформлення товару, у зв`язку із чим було надано письмову вимогу про надання додаткових документів. У зв`язку з встановленими неточностями та з не наданням усіх додаткових документів, витребуваних митницею, останнім прийнято рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом. Спірне рішення уважає правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позовна заява надійшла до суду 01.12.2021.

08.12.2021 ухвалою суду позов залишений без руху.

04.01.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на позов, дослідивши зібрані у справі докази, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу(ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1ст. 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2 3 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу наведених вище норм, суд дійшов висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2 4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Матеріалами справи стверджується, що ПП «Агріко-Тех», відповідно до контракту від 09.09.2021 № 101/A (далі - Контракт), укладеному з ACA Center Niederosterreich Sud GmbH Австрія, на митну територію України ввезено товар «трактор гусеничний: марка «Challenger»; модель «MT 875C», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; що був у використанні; рік виготовлення - 2010; торговельна марка «Challenger»; виробник компанія «Challenger» (далі - товар), умови поставки FCA Teesdorf Австрія.

Товар і відповідні товаросупровідні документи подано до митного оформлення згідно митної декларації від 08.11.2021 № UA504170/2021/005885 (шляхом електронного декларування). Митну вартість було заявлено декларантом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Під час митного оформлення до вказаної митної декларації відповідачу було надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару, а саме:

Рахунок фактура (інвойс) № R-2021/28420 від 04.10.2021;

Автотранспортна накладна від 03.11.2021;

Декларація про походження товару № R-2021/28420 від 04.10.2021;

Платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 66 від 12.10.2021;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 08.11.2021;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 101/А від 09.09.2021;

Договір про надання послуг митного брокера № 01/11-1 від 01.11.2021;

Договір (контракт) про перевезення № 9 від 18.10.2021;

Фото від 08.11.2021;

Копія митної декларації країни відправлення № 21АТ100200EN6ZZHG6 від 04.11.2021.

Разом з цим при перевірці поданої митної декларації від 08.11.2021 № UA504170/2021/005885 та документів долучених до декларації, митним органом встановлено, що документи, подані декларантом позивача до митного оформлення товару, містять розбіжності та неточності, а саме: рік виготовлення товару не співпадає з роком товару, зазначеним у контракті; модель товару, вказана в інвойсі та гр. 31 ЕМД, не співпадає з моделлю, зазначеною у контракті; кінцева точка доставки товару, вказана в контракті не є місцем доставки товару.

Отже, у відповідача були обґрунтовані сумніви, щодо заявленої митної вартості товару.

На підставі ч. 3 ст. 53 МК України, для підтвердження митної вартості та її складових частин відповідачем направлено повідомлення позивачу з проханням надати: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь орендодавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (транспортних витрат з розшифровкою маршруту, витрати понесені при зняті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода; 5) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Декларант листом від 09.11.2021 № б/н повідомив про неможливість надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Твердження позивача стосовно відсутності розбіжностей не відповідає дійсності та є неприйнятними, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що рік виготовлення (випуску) товару (трактора) - 2010, не співпадає з роком товару, зазначеним у контракті - 2011 (п. 1.1 Контракту); модель товару, вказана в інвойсі та гр. 31 ЕМД, не співпадає з моделлю, зазначеною у контракті; кінцева точка доставки товару, вказана в контракті не є місцем доставки товару.

Договір на перевезення вантажів від 18.10.2021 № 99 не містить підпису Замовника, передбаченому на кожному аркуші контракту.

В розділі 9 «Юридичні адреси і банківські реквізити сторін» договору на перевезення вантажів від 18.10.2021 № 99, відсутній підпис директора ОСОБА_1 , який зазначений у преамбулі цього договору. Також відсутня печатка ПП «Агріко-Тех», передбачена цим договором.

У платіжному дорученні в іноземній валюті № 66 від 12.10.2021, відсутня інформація у розділі «Відмітка банку» та міститься лише штамп банку з інформацією «Укрексімбанк МФО 322313».

Заявка № 1 до договору № 99 від 18.10.2021 на міжнародне перевезення вантажів від 18.10.2021 не містить підпису ОСОБА_1 та не містить печатки ПП «Агріко-Тех». Зазначена Заявка містить посилання на міжнародне перевезення вантажів, тоді як договір № 99 від 18.10.2021 містить посилання на перевезення вантажів.

Довідка від 08.11.2021 № 561 про транспортні витрати містить ідентичний підпис як керівника підприємства ОСОБА_2 , так і головного бухгалтера ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки від 08.11.2021 № 561 зазначено автоперевезення по маршруту Austria, 2201 Gerasdorf - Україна, тоді як у графі 20 ЕМД від 08.11.2021 № UA504170/2021/005885 зазначено Teesdorf.

Товар ввезений на митну територію України на умовах FCA (Франко-перевізник), що, згідно Правил Інкотермс, означає, що продавець доставить товар, що пройшов митне оформлення, у вказане покупцем перевізнику місце. У Продавця немає зобов`язань щодо укладання договору на перевезення та страхування товару.

Суд зауважує, що митна вартість оцінюваного товару та методи її визначення здійснюються відповідно до Розділу ІІІ МК України та базується на положеннях Угоди про застосування ст. VІІ ГАТТ, в тому числі і дотриманням вимог положень ч. 10 ст. 58 Кодексу, а саме: при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: п. 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; п. 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до частини 11 статті 58 Кодексу, витрати на транспортування товару після ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх із ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

Так, для підтвердження транспортних послуг позивачем надано довідка від 08.11.2021 № 561 з розподілом транспортних витрат до пункту пропуску Ужгород - 65988,50грн та з пункту пропуску Ужгород до Костянтинівки, Миколаївської області - 101671,50грн.

В той же час, декларантом, при митному оформленні, заявлені транспортні витрати у сумі 65988,50грн.

Надана при митному оформленні заявка № 1 до договору № 99 від 18.10.2021 на міжнародне перевезення вантажів від 18.10.2021 (далі - Заявка) не містить розподілу транспортних послуг.

У графі «Форми, умови оплати» Заявки зазначено, що 30 % передплати по факту виставленого рахунку, 70 % після прибуття авто на розмитнення, перед розвантаженням.

Ні під час митного оформлення ні до позовної заяви позивачем не надано інвойс та банківські документи про здійснення оплати за транспортні послуги.

Витрати для цілей визначення об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку платників податків.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. На дату оформлення первинного документу відбувається взаємне узгодження (приймання) сторонами договору усіх його пунктів відносно об`ємів поставки товарів (робіт), їх вартості, повноти та якості виконання, що й являється підтвердженням факту їх поставки (виконання). Під час поставки товарів (робіт) такими первинними документами можуть бути видаткова накладна постачальника чи акт здачі-приймання виконаних робіт. Таким чином, саме акт виконаних робіт є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції (зокрема, перевезення вантажів) за її змістом (отримання, передача) та обсягом (кількісна і вартісна оцінка).

Довідка про транспортні витрати від 08.11.2021 № 561, надана ПП «Агріко-Тех» на підтвердження вартості транспортних витрат не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції.

Частиною 2 статті 9 даного Закону передбачено перелік реквізитів, які повинні містити первинні документи (в т. ч. зміст та обсяг господарської операції).

Крім того, сама по собі довідка від 08.11..2021 № 561, за своєю формою не відповідає тій, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2000 р. № 356 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 21.07.21 № 408).

Також, Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті.

Частиною 2 Методичних рекомендацій визначено, що вказані рекомендації можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів, робіт і послуг, пов`язаних із транспортним процесом, як на транспортних підприємствах, так і на інших підприємствах, що виконуються зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування, але з врахуванням технологічних і організаційних особливостей кожного підприємства.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ПП «Агріко-Тех» зазначено: 45.19: Торгівля іншими автотранспортними засобами, отже відповідні Методичні рекомендації розповсюджуються і на позивача.

Частиною 8 Методичних рекомендацій передбачено, що метою обліку витрат і визначення собівартості перевезень (робіт, послуг), є своєчасне, повне та достовірне визначення фактичних витрат на їх виконання, обчислення фактичної собівартості окремих видів перевезень (робіт, послуг), здійснення контролю за використанням матеріальних, трудових та грошових ресурсів.

Відповідно до ч. 18 Методичних рекомендацій, витрати операційної діяльності підприємства складаються з виробничої собівартості перевезень, адміністративних витрат, витрат на збут та інших операційних витрат, а витрати операційної діяльності підприємства в свою чергу групуються за такими елементами: Матеріальні витрати ( витрати на пальне, запасні частини, мастило та ін.); Витрати на оплату праці (витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати; Відрахування на соціальні заходи ( страхові виплати) Амортизація основних фондів та нематеріальних активів; Інші витрати.

З огляду на вищезазначені норми суд констатує, що важливою є наявність в довідці про транспортні витрати детальної інформації з розрахунками по всім конкретним транспортним витратам, які понесло підприємство в рамках даної справи. В іншому випадку, довідка про транспортні витрати від 08.11..2021 № 561, надана ПП «Агріко-Тех», в контексті Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Наказу Міністерства фінансів України від 29.12.2000 р. № 356 ( у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 21.07.21 № 408), Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, не може вважатися доказом на підтвердження транспортних витрат підприємства.

Позивачем не надано первинних документів (інвойс, банківський платіжний документ, акт виконаних робіт) стосовно транспортних витрат. Неподання первинних документів може свідчити про відсутність розподілу транспортних послуг.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надане позивачем платіжне доручення в іноземній валюті № 66 від 12.10.2021 не підтверджує сплату за товар, оскільки містить лише штамп банку з інформацією «Укрексімбанк МФО 322313».

Надання позивачем для підтвердження заявленої митної вартості декларації країни відправлення не містить інформацію щодо вартості товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до статті VII ГАТТ (ГЕНЕРАЛЬНА УГОДА З ТАРИФІВ І ТОРГІВЛІ), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується митні платежі, або аналогічного товару (підпараграф 2 (а) статті VII ГАТТ).

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції (підпараграф 2 (b) статті VII ГАТТ). Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпараграфа (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити (підпараграф 2 (c) статті VII ГАТТ). Формулювання підпараграфів (a) і (b) дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на аналогічний товар (додаток I до статті VII ГАТТ).

Згідно статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ).

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947) «оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (б) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції». Якщо дійсна вартість не може бути визначена до пункту 2 (б) вказаної вище Генеральної угоди, оцінка митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Статтею 17 «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року» передбачено, що: «Ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання».

Згідно статті 7 «Угоди про застосування статті VII ГАТТ», якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 1-6 включно, то митна вартість визначається з використанням розумних засобів, сумісних із принципами та загальними положеннями цієї Угоди і Статті VII ГАТТ 1994 та на основі даних, наявних у країні імпорту.

Таким чином, аби упевнитись, що задекларована митна вартість ґрунтується на «дійсній вартості» здійснюється порівняння рівня заявленою митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних і подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Як на ведено вище по тексту, відповідно до ст. 57 Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів); на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не було застосовано у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у ст. 59 Митного кодексу.

Згідно зі ст. 60 Митного кодексу у разі, якщо митну вартість оцінюваних товарів не може бути визначено відповідно до положень статей 58 і 59 Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) слід розуміти товари, які хоч і не є однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Із матеріалів справи слідує, що відповідачем:

у зв`язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано;

метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (ст. 62 МКУ) не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст. 62 МКУ;

метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (ст.63 МКУ) не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст. 63 МКУ.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджено документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надавати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів.

Судом встановлено, що митницею прийнято рішення про коригування митної вартості № UA504170/2021/000008/2 від 09.11.2021, митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) на рівні 84981,08євро (МД № UA205050/2020/062131 від 21.12.2020). В графі 33 рішення зазначено обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Рішення про коригування митної вартості прийнято відповідачем відповідно до вимог положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.

Позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 7 ст. 55 Кодексу та здійснив митне оформлення товару з наданням фінансової гарантії за МД № UA504170/2021/00006070 від 09.11.2021 на суму 155822,57грн. Термін дії гарантії до 06.02.2022 року.

Враховуючи наведене вище в його сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач з дотриманням вимог ст. 58 МК України правомірно здійснив визначення митної вартості імпортованого товару, спірне рішення є правомірним і правові підстави для його скасування відсутні.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позивач, всупереч вимогам статті 77 КАС України, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність спірного рішення підтверджено належними та допустимими доказами, тому позов задоволенню не належить повністю.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України щодо відшкодування судових витрат позивачу у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Агріко-Тех» до Миколаївської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Приватне підприємство "Агріко-Тех" (вул. Млинарська, 4Р, с. Лішня, Дубенський р-н, Рівненська обл., 35200, ЄДРПОУ/РНОКПП 43445775)

Відповідач - Миколаївська митниця (вул. Московська, 57А, м. Миколаїв, 54017, ЄДРПОУ/РНОКПП 44017652)

Повний текст рішення складений 10 березня 2022 року.

Суддя Т.О. Комшелюк