Справа № 560/623/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/623/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2021 № 58 про відмову у призначенні мені пенсії за віком. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до мого трудового стажу , що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 02.06.1993 року по 01.11.1993 р. згідно трудового договору № 07 від 02.06.1993, з 23.02.1994 по 24.02.1995 згідно трудового договору № 03 від 23.02.1994 , та з 01.03.1995 по 29.02.1996 згідно трудового договору № 05 від 10.03.1995 та призначити мені пенсію за віком з дня звернення в Пенсійний фонд України, тобто з 20.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 вересня 2020 року йому виповнилось 60 років, у зв`язку з чим, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області для призначенням пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що рішенням від 30 жовтня 2020 року №58 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, оскільки не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого 1994 року, та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року, оскільки відсутні записи у трудовій книжці.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року справа № 560/3994/21, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, позов задоволено частково визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30 жовтня 2020 року № 58 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та вжити передбачених законодавством заходів щодо підтвердження трудового стажу , що дає право на призначення пенсії за віком, за періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого: 1994 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року.

Відповідачем повторно розглянуто заяву від 20.10.2020 про призначення пенсії й рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2021 № 58 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком по причині відсутності достатнього страхового стажу. Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.12.2021 слідує, що відповідачем знову не зараховано до трудового стажу позивача періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого 1994 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії є незаконним, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивачем, до заяви про призначення пенсії надано трудову книжку від 20 липня 1982 року НОМЕР_1 та трудові договори укладені з ТОВ "Темп" ЛТД № 07 від 02 червня 1993 року за період з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року, № 03 від 23 лютого 1994 року за період з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року, № 05 від 10 березня 1995 року, за період з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 258 від 30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, про що позивача повідомлено листом від 18 лютого 2021 року № 2200-0304-8/9742.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого 1994 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року, оскільки відсутні записи в трудовій книжці.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року справа № 560/3994/21, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, позов задоволено частково визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30 жовтня 2020 року № 58 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та вжити передбачених законодавством заходів щодо підтвердження трудового стажу , що дає право на призначення пенсії за віком, за періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого 1994 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року.

Відповідач повторно розглянув заяву позивача від 20.10.2020 про призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.12.2021 № 58 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю достатнього страхового стажу.

Відповідачем не зараховано до трудового стажу позивача періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого 1994 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року.

Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії позивача вважає його незаконним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Отже, з 01 січня 2004 року Закон № 1058-1V є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З аналізу вказаних норм слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року по справі №677/277/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 07.05.2021 №560/3994/21 встановив, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області, згідно рішення від 30.10.2020 №58, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Темп".

Також суд звертає увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Хмельницькій області, згідно оскаржуваного рішення від 01.12.2021 №58, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 02.06.1993 року по 01.11.1993 року, з 23.02.1994 року по 24.02.1995 року та з 01.03.1995 року по 29.02.1996 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Темп".

У випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, тощо.

Вказані обставини також було встановлено під час розгляду справи №560/3994/21 в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року.

Аналогічна правова позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до Порядку №22-1 органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій у тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема і Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України№ (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд звертає увагу, що у наданому відповідачем листі від 14.12.2021 №2200-0305-8/73480 вказано, що згідно бази ІКІС ПФУ ТОВ "Темп ЛТД" перебуває на обліку в Пенсійному фонді України з 03.01.1994 за юридичною адресою: вул.Шепетівське шосе 120 м.Старокостянтинів. Однак за юридичною адресою дане підприємство відсутнє, фактичної адреси посадових осіб невідомі. Враховуючи зазначене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перевірку первинних документів, які б підтверджували періоди роботи позивача з 02.06.1993 по 01.11.1993, з 23.02.1994 по 24.02.1995 з 01.03.1995 по 29.02.1996 немає можливості.

Також зазначено, що враховуючи, що ТОВ "Темп-ЛТД" не ліквідоване тому підстав для підтвердження періодів роботи з 02.06.1993 по 01.11.1993 з 23.02.1994 по 24.02.1995 з 01.03.1995 по 29.02.1996 показами свідків відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повторно розглянувши заяву та додані до неї документи про призначення пенсії не виконав покладеного на нього обов`язку щодо самостійного витребування документів необхідних для перевірки трудового стажу, проведення перевірки, зустрічної перевірки для з`ясування спірних обставини, що об`єктивно підтверджується відсутністю будь яких доказів вжиття вказаних заходів відповідачем, оскільки ні матеріали адміністративної справи, ні матеріали пенсійної справи також не містять зазначених доказів.

Таким чином, відповідачем належним чином не виконано рішення суду, та покладеного обов`язку та не надано позивачу допомогу, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії, що в результаті призвело до прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 01.12.2021 № 58 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням висновків викладених вище, позивач частково довів позовні вимоги, а відповідач не обґрунтував правомірність дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, що підтверджено доказами, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім того, згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені ст. 382 КАС України.

Частинами 1 та 2 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" від 19.02.2009).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", одним з основоположних принципів демократичного суспільства є принцип верховенства права, пряме посилання на який міститься у преамбулі Конвенції. Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури (пункт 55).

Оскільки відповідачем належним чином не вжито усіх необхідних заходів щодо виконано рішення суду від 07.05.2021 №560/3994/21, а тому за для повного та всебічного розгляду даної справи суд вважає за необхідне встановити судовий контроль яким зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у справі №560/623/22 протягом 30-ти днів з моменту набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01 грудня 2021 року № 58 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та вжити передбачених законодавством заходів щодо підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, за періоди роботи з 02 червня 1993 року по 01 листопада 1993 року згідно трудового договору № 07 від 02 червня 1993 року, з 23 лютого 1994 року по 24 лютого 1995 року згідно трудового договору № 03 від 23 лютого 1994 року та з 01 березня 1995 року по 29 лютого 1996 року згідно трудового договору № 05 від 10 березня 1995 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом тридцяти днів з моменту набрання вказаним рішенням законної сили подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №560/623/22.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.П. Шевчук