Справа № 523/16494/21
Суддя: Далеко К. О.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/57/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси,адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції м. Києва про скасування постанови серії ЕАО № 4722775 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, визнання дій неправомірними та незаконними -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції м. Києва про скасування постанови серії ЕАО № 4722775 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, визнання дій неправомірними та незаконними

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2021 року поліцейський капрал патрульної поліції 2 батальйону 3 роти в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кравченко Д.І. винесла постанову ЕАО №4722775, відносно ОСОБА_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивач рухався автомобілем марки Volkwagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Соборна площа, 39 у м. Одесі, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.5 «Дорога з одностороннім рухом», та здійснив рух в протилежному напрямі по дорозі з одностороннім рухом, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР України, до нього застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він рухався заднім ходом по дорозі з одностороннім рухом до перехрестя, де закінчується односторонній рух (по ідентичній траєкторії, по якій заїжджав на стоянку), після чого зайняв вільну смугу для руху, тому будь-яких порушень ПДР України ним допущено не було. Зазначає, що поліцейські не надали доказів порушення ним ПДР України, також не були безпосередніми свідками цієї події, а зупинили його через 30 метрів, після того як він виїхав з перехрестя. Оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених під-час розгляду справи, а саме напряму руху та шляху.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито позовне провадження у справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції м. Києва.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності. Додатково надав суду схему руху його транспортного засобу та письмові пояснення, згідно яких зазначив, що наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом, в розумінні ст. 73 КАС України, оскільки містить лише процедуру складення відносно нього протоколу. Матеріали справи взагалі не містять доказів вчинення ним правопорушення. В свою чергу, 03 вересня 2021 року о 16-30 позивачем не було здійснено саме виїзд на дорогу з одностороннім рухом, оскільки транспортний засіб знаходився поблизу цієї дороги, а саме в місці паркування, яка будь-яким чином не знаходиться на дорозі з одностороннім рухом.

Відповідач Управління патрульної поліції в Одеській області не забезпечив явку свого представника на судове засідання, надав відзив на позовну заяву, яким зазначив що 03.09.2021 року приблизно о 16год.27хв. у м. Одеса по вул. Площа Соборна, 39 під-час несення служби поліцейським було помічено, як громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkwagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 та не виконав вимогу інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.5 «Дорога з одностороннім рухом», тим самим порушив вимоги пункту 8.4 ґ) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Факт розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським Кравченко Д.І. зафіксовано на портативний відеореєстратор, яким підтверджується що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, процедуру оскарження постанови по справі, надано можливість ознайомитись із постановою. Звертає увагу на те, що позивач у позові описуючи обставини складення відносно нього постанови, визнав порушення ним дорожнього знаку 5.5 Правил дорожнього руху.

Відповідач Департамент патрульної поліції м. Києва не забезпечив участь свого представника до судового засідання, відзив на позовну заяву не надав, отримав судову повістку, копії матеріалів позовної заяви, ухвалу від 21.01.2022 року про залучення його в якості співвідповідача по справі, що підтверджується інформацією на сайті Трекінг відправлення Укрпошта.

У зв`язку із тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач УПП в Одеській області, який являється структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції м. Києва, надали суду свої пояснення та докази, учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належними чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідач Департамент патрульної поліції м. Києва повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, отримав ухвалу про залучення в якості співвідповідача по справі, копії матеріалів позовної заяви, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, суд дійшов висновків про відсутність перешкод для розгляду справи, а тому перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні, в порядку ч.9 ст.205, ч.4 ст. 250 КАС України.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.09.2021 року позивачу ОСОБА_1 була вручена капралом поліції Кравченко Д.І. копія складеної відносно нього постанови серії ЕАО № 4722775 від 03.09.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

За викладених обставин, та виходячи зі змісту ч.2 ст. 286 КАС України, ОСОБА_1 повинен був подати позовну заяву щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень від 03.09.2021 року, протягом десяти днів з дня вручення відповідної постанови, тобто до 13.09.2021 року включно.

Із позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 07.09.2021 року, тому суд приходить до висновків що позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення подано ОСОБА_1 у встановлені законом строки.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 03 вересня 2021 року поліцейським капралом патрульної поліції 2 батальйону 3 роти в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кравченко Д.І. стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАО № 4722775 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, за частиною першої статті 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно описової частини оскаржуваної постанови серії ЕАО № 4722775 від 03 вересня 2021 року: водій ОСОБА_1 03.09.2021 року о 16:27:02 за адресою: м. Одеса, Соборна площа, 39 керуючи транспортним засобом Volkwagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.5 «дорога з одностороннім рухом» та здійснив рух у протилежному напрямку, чим порушив п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху Порушення вимог наказових знаків.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Знак 5.5 Правил дорожнього руху «Дорога з одностороннім рухом» визначає:

-дорогу або відокремлену проїзну частину, по якій рух транспортних засобів за всією шириною здійснюється лише в одному напрямку.

Відповідно до пункту 8.4 ґ ПДР визначено, що дорожні знаки поділяються на групи:

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію» з метою установлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Вимогами п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Приписами ст. 268 КУпАП установлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідач надав суду: оскаржувану постанову серії ЕАО № 4722775 від 03 вересня 2021 року та відеозапис з нагрудного відеореєстратора № 001872. В свою чергу, позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, посилаючись зокрема на відсутність доказів його вчинення.

Відтворений судом відеозапис з нагрудного відеореєстратор №001872, наданий відповідачем суду разом із відзивом, не містить обставин фіксування вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому, суд виходить із того що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№ К/9901/15804/18), яка підлягає застосуванню судом по даній справі на підставі ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позову з підстави визнання ОСОБА_1 позову, шляхом опису ним події вчиненого правопорушення в описовій частині позовної заяви, не заслуговують на увагу.

Суд виходить із того, що позивач ОСОБА_1 у позові категорично заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зазначає що рухався заднім ходом по дорозі з одностороннім рухом до перехрестя, де закінчується односторонній рух.

Дорожній знак 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» не забороняє рух нею заднім ходом до перехрестя.

За викладених обставин, описова частина позовної заяви ОСОБА_1 , надані ним суду письмові пояснення, не свідчать про визнання ним своєї вини. При цьому, за будь-яких обставин сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Наведена позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові КАС/ВС від 08.07.2020 у справі № 177/525/17, які підлягають застосуванню судом по даній справі, на підставі ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Основною умовою під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (правова позиція Верховного Суду, яка викладена в постановах від 29.04.2020 року по справі № 283/2460/16-а та від 17.03.2020 року по справі № 334/8803/16-а).

За викладених обставин, суд дійшов висновків про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 03.09.2021 серії ЕАО №4722775.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4722775 від 03.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, згідно п.1 ст.247 КУпАП України.

Одночасно, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними і незаконними дій поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області поліцейського капрала поліції Кравченко Д.І. щодо складення постанови серії ЕАО №4722775 від 03.09.2021.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах.

Частиною 1 статті 5 цього ж Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Під порушенням прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти негативні наслідки, які були спричинені рішенням органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Аналіз зазначених вище положень процесуального закону дозволяє суду дійти висновку, що суд при розгляді адміністративного позову має встановити, по-перше, наявність правовідносин між сторонами по справі та їх характер; по-друге, які права, свободи та інтереси позивача порушені суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах у зв`язку із прийняттям рішення, вчинення дій або допущеної бездіяльності; по-третє, відновити порушені права, обравши відповідний спосіб захисту, визначений статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Виходячи із наведеного, суд вважає що у разі прийняття інспектором поліції протиправної постанови про накладення адміністративного стягнення, належним способом захисту порушених прав особи є скасування такої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, в силу приписів ст. 286 КАС України, додаткове визнання протиправними дій інспектора поліції при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення не вимагається, оскільки це автоматично випливає із висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення та охоплюється задоволенням вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення із закриттям справи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 19, 72, 90, 241, 243, 293, 295, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції м. Києва про визнання дій неправомірними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4722775 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4722775 від 03.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.02.2022 року.

Суддя К.О. Далеко