Справа № 420/15994/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15994/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 55 225,02грн., утриманої при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по адміністративній справі № 420/4136/20;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 55 225,02 грн.(п`ятдесят п`ять тисяч двісті двадцять п`ять гривен дві копійки), утриманої при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по адміністративній справі № 420/4136/20.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року по справі №420/3141/19 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарухування та не виплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції відносно ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно. Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020р. по справі №420/4136/20 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції за період з 30 вересня 2017 року по 26 березня 2020 року включно.

Позивач, посилаючись на те, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області протиправно не виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 55 225,02 грн., утриманої при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року по адміністративній справі № 420/4136/20, звернувся до суду із цим позовом.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що у відповідності до пункту 1 Постанови КМУ від 15 січня 2004 року №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби. ОСОБА_1 наказом ГУНП в Одеській області № 1551 о/с від 26.09.2017 року був звільнений зі служби в поліції з 20.09.2017 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно виплата компенсації у відповідності до зазначеного порядку, на думку відповідача, неможлива у зв`язку з тим, що позивач отримав кошти за рішенням суду, не у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач, зазначив, що нарахування та виплата грошових коштів при виконанні судового рішення Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/4136/20 від 22 липня 2020 року проведено ГУНП в Одеській області за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» як виплата грошового забезпечення діючого поліцейського і у якого є право щодо компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, то утримуються з грошового забезпечення і на яке позивач має право згідно п.п.1-4 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44. Позивач, посилаючись на принцип «належного урядування», практику Верховного суду та те, що хоча станом на липень 2021 року позивач вже не був поліцейським це не впливає на його право отримати грошову компенсацію, оскільки у липні 2021 року, відповідач здійснював виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції, яку він зі своєї вини своєчасно не зробив.

Від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли заперечення, згідно яких відповідач вказав, що ключовим моментом п.3 п.2.1.1.2 «Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 року №333, є те, що відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення здійснюється у зв`язку із виконанням обов`язків несення служби. Також відповідач наголосив, що у період з 20.09.2017 року по теперішній час ОСОБА_1 не є поліцейським та не проходить службу в органах Національної поліції України, внаслідок чого підстав для відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення не має. Поряд з цим, відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах податок на доходи фізичних осіб на законних підставах утримувався із виплати середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, а практика Верховного Суду, на яку посилається позивач не відноситься до розгляду спірних правовідносин, оскільки у зазначених постановах Верховного Суду інші обставини справи, оскарження інших виплат. У зв`язку з викладеним, посилаючись на те, що середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення, який було виплачено ОСОБА_1 , є наслідком виконання рішення суду та не є виплатою, яка передбачена під час проходження служби в поліції або при звільненні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено невідповідність висновків обставинам справи, у зв`язку з чим неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. У зв`язку з викладеним, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року по справі №420/3141/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарухування та не виплати індексації грошового забезпечення під час служби в поліції відносно ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити індексацію грошового забезпечення під час служби в поліції ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року включно.

Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020р. по справі №420/4136/20 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції за період з 30 вересня 2017 року по 26 березня 2020 року включно.

Листом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 18.08.2021р. №14/235зі, на запит ОСОБА_1 щодо отримання публічної інформації, повідомлено, що згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4136/20 протягом червня - липня 2021 року ОСОБА_1 нараховано середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби в поліції за період з 30.09.2017р. по 26.03.2020р. в сумі 306 805,68 грн. Також, у вказаному листі повідомлено запитувача про те, що при виплаті середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні утримано ПДФО у сумі 55 225,02грн., військовий збір у сумі 4602, 08грн.

Позивач, вважаючи протиправним утримання при виконанні рішення ПДФО у сумі 55 225,02грн., звернувся до суду із цим позовом.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби регулюються Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 44,

Так, у відповідності до пункту 1 Постанови КМУ від 15 січня 2004 року № 44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних в військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 наказом ГУНП в Одеській області № 1551 о/с від 26.09.2017 року був звільнений зі служби в поліції з 20.09.2017 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі №420/4136/20 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні зі служби у поліції за період з 30 вересня 2017 року по 26 березня 2020 року включно, тобто за період, коли позивач не проходив службу в органах Національної поліції України.

Так, колегія суддів зазначає, що умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. N 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 р. N 17 ( 17-2005-п )

Пунктами 4, 5 Порядку №44 встановлено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

В свою чергу п.2.1.1.2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 12.03.2012р. № 333 код 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» включає в себе: 1) грошове утримання (забезпечення) військовослужбовців, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу, у тому числі основні та додаткові види виплат; 2)заохочення, передбачені законодавством; 3) відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, співробітниками Служби судової охорони та особами рядового і начальницького складу у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, згідно із законодавством; 4) одноразова грошова допомога при звільненні зі служби військовослужбовців, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов`язковою передумовою відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими є виконанням обов`язків несення служби, згідно із законодавством. В іншому випадку податок на доходи фізичних осіб виплачується у порядку визначеному Податковим кодексом України.

Враховуючи зазначені вище, підстави колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації передбаченої Постановою КМУ від 15 січня 2004 року № 44.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 164.2.20 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є:

163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами е країни.

163.2. Об`єктом оподаткування нерезидента є:

163.2.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні;

163.2.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК країни податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід 2 користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу 2 його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області на законних підставах, враховуючи положення Податкового законодавства, було утримано податок на доходи ; і фізичних осіб та військовий збір.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.