Справа № 145/873/21
Суддя: Ратушняк І. О.
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/873/21
Провадження №2-а/145/9/2022
РІШЕННЯ

іменем України

02.03.2022 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької області Ланової Карини Зіновіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому вказує, що 19.05.2021 відповідач виніс Постанову про накладення адміністративного стягнення Серія ІВ №00027648 від 19.05.2021, згідно якої зазначив, що вона на транспортному засобі Skoda, НОМЕР_1 12.05.2021 11:14 год., за адресою: м. Вінниця, вул. Шмідта 30, вчинила порушення: зупинка на пішохідному переході, уточнення: зупинка ближче 10 метрів від пішохідних переходів з обох боків, крім випадків надання переваги в русі (п.15.9 (г)), чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП., та притягнув до адміністративної відповідальності наклавши штраф у розмірі 680 грн.

Вважає притягнення її до адміністративної відповідальності незаконним.

Просить скасувати Постанову ІВ №00027648 від 19.05.2021 про накладенняна неї адміністративного стягнення, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Лановою К.З.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, згідно поданого клопотання просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник відділу паркування Департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької області до суду не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлений своєчасно в порядку, встановленому законом, відзиву на позов не надав.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ІВ №00027648 по справі про адміністративне правопорушення від 19.05.2021 (а.с.12) ОСОБА_1 12.05.2021 в 11-14 год. в м. Вінниця, по вул. Шмідта, 30, на транспортному засобі Skoda, НОМЕР_1 вчинила порушення: зупинка, а саме: зупинка ближче 10 метрів від пішохідних переходів з обох боків (п.15.9 (г)), чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 2.2 Рішення Конституційною Суду України 5-рп/2015 від 26.05.2015, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації ії відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Адміністративна відповідальність є одним з видів юридичної відповідальності і за умови притягнення особи до будь-якого виду юридичної відповідальності держава має забезпечити дотримання конституційних прав особи і гарантій їх ефективної, а не декларативної реалізації. На особу не може бути покладений обов`язок виправдовуватися і доводити свою невинуватість, оскільки це суперечить конституційним правам та конвенційним зобов`язанням України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно з принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суд при винесенні рішення враховує посилання позивача на те, що фіксування здійснювалося без її присутності та здійснювалися заміри приладом, який не значиться у постанові та вивірена ним відстань, що свідчить про формальний підхід до справи.

Крім того, п. 1.10 ПДР України визначаються терміни, що застосовуються у ПДР України, а саме:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Вимоги до розмітки пішохідних переходів визначаються ДСТУ 2587:2010, згідно відповідно до п. 1.1.-1.2 ч. 1 Сфера застосування ДСТУ 2587:2010. Цей стандарт поширюється на розмітку автомобільних доріг і встановлює основні параметри, розміри загальні технічні вимоги та правила їх на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах (далі дорогах). Стандарт відповідає вимогам європейських норм, а також Конвенції про дорожні знаки і сигнали та протоколу про розмітку доріг до Європейської угоди.

Відповідно до п. 3.1 ч. 3 Терміни та визначення понять ДСТУ 2587:2010, відстань видимості розмітки максимальна відстань, на якій з висоти 1,1 м від поверхні дорожнього покриття видно елементи розмітки на дорозі. За об`єкт спостереження беруть початок штриха ліній, стрілки, букви цифри та інших елементів розмітки.

На фотографіях чітко видно, що вигрузка пасажирів не здійснювалася, а тому фактично в даному випадку була здійснена стоянка автомобіля. Окрім того, з фотографій невидно дорожньої розмітки пішохідного переходу, порушено державні стандарти щодо розмітки, яку не нанесено належним чином і її важко помітити, відповідний знак згідно фотографій відсутній.

Факт замірів приладом відстані, без зазначення його термінів повірки і назви та від чого здійснювався вимір, вчинення візуального спостереження адміністративного правопорушення головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору інспекційної роботи без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема фото або відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні, а оскільки позивач категорично заперечує проти факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

При вирішенні справи суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України, ст.ст. 251, 280, 283, 284, 287, 288, 289 КУпАП,

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ІВ №00027648 по справі про адміністративне правопорушення від 19.05.2021, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування департаменту енергетики транспорту та зв`язку Вінницької міської ради Лановою Кариною Зіновіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ратушняк І. О.