Справа № 560/12359/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

02 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Хмельницької обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення конкурсної комісії з визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна дитяча лікарня" Хмельницької обласної ради оформлене протоколом №3 від 04.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.06.2021 позивачу, стало відомо про, те що відбулись установчі збори до Громадської ради при Хмельницькій обласній державній адміністрації. Згідно відомостей з сайту ОДА, позивач дізнався про те, що ряд організації було не допущено до участі у формуванні Громадської ради при Хмельницькій ОДА, оскільки порушено вимоги п. 6 Положення про громадську раду при Хмельницькій ОДА.

Зазначає, що переглядаючи відомості про діючу Громадську раду при ОДА в період 2019 - 2020 рр. дізналась, що дана Громадська рада делегувала представників до участі в конкурсній комісії для визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна дитяча лікарня» Хмельницької обласної ради. Під час делегування представників для конкурсної комісії в складі діючої Громадської ради в 2019-2020 роках незаконно перебували громадські організації, які приймали участь в голосуванні на засідання Громадської ради.

Вказує, що протокол про делегування представників Громадської ради при ОДА до конкурсної комісії опублікований лише 16.03.2021, а сам конкурс з відбору відбувся 04.03.2020, тобто через рік після проведення конкурсу. Також вказує, що позивачу стало відомо про те, що Громадська рада, фактично створила умови для неможливості оскаржити незаконне рішення конкурсної комісії, що вплинуло на його права як члена територіальної громади Хмельницької області та носить публічний інтерес спору.

Зазначає, що згідно протоколу №10 від 14.01.2020 (опублікованого 16.03.2021) Громадська рада делегувала до конкурсної комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Даний протокол, також вказує на те, що Громадська рада при голосуванні за кандидатур до складу конкурсної комісії грубо порушила вимоги п. 23 Положення про Громадську раду, яким першочергово має керуватись.

На засіданні Громадської ради згідно протоколу №10 від 14.01.2020 було присутні 24 особи із 35 всіх членів ради.

Згідно п. 23 Положення, визначено: Рішення Громадської ради приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів її членів, що беруть участь у засіданні (у тому числі дистанційно). У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого на засіданні.

Відповідно більшість голосів на засіданні Громадської ради 14.01.2020 з присутніх є 13 голосів для прийняття рішення. Однак, з Протоколу №10 від 14.01.2020 видно, що член конкурсної комісії ОСОБА_5 набрав лише 11 голосів, тобто менше необхідної кількості.

Вказує, що делегований незаконно до конкурсної комісії ОСОБА_6 , обраний головою конкурсної комісії, згідно відомостей з протоколу №3 засідання конкурсної комісії для визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради від 04.03.2020.

Зазначає, що фактично повноваження з вирішального голосу під час проведення голосу покладено на особу ОСОБА_6 , який незаконно очолював комісію, та був включений до складу конкурсної комісії.

Згідно протоколу №3 від 04.03.2020 конкурсної комісії, за результатами голосування кандидати отримали лише 3 голоси, однак переможець конкурсу отримав 6 голосів членів конкурсної комісії, 3 голоси з яких голоси осіб делегованих Громадською радою при Хмельницькій ОДА.

Вказує, що голоси осіб делегованих від Громадської ради є незаконними, то кандидати конкурсу мають рівну кількість голосів, що вказує на невідповідність рішення комісії про обрання переможця конкурсу, а тому, конкурсна комісія мала б повторно голосувати для визначення переможця конкурсу. А тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що твердження позивача про незаконність входження до складу громадської ради при Хмельницькій обласній державній адміністрації певних представників громадянського суспільства є надуманим, оскільки розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 14 травня 2019 року №336/2019-р "Про затвердження складу громадської ради при обласній державній адміністрації", на момент розгляду документів обласною радою, було чинним та його ніхто у судовому порядку не оскаржував, те ж саме стосується протоколу №10 засідання громадської ради від 14 січня 2020 року.

Вказує, що обласна рада громадську раду при Хмельницькій обласній державній адміністрації не створювала та відповідно позбавлена повноважень щодо контролю за законністю формування її персонального складу, підготовкою нею рішень та їх оприлюдненням.

Зазначає, що порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області не містить норм щодо оприлюднення документів (заяв, листів, протоколів, тощо) суб`єктів (ініціаторів) формування конкурсної комісії, які є підставою прийняття відповідного розпорядження головою обласної ради.

Також, на адресу обласної ради не надходило жодних зауважень та скарг щодо входження вищезазначених представників громадської ради при Хмельницькій обласній державній адміністрації до складу конкурсної комісії.

Вказує, що протокол конкурсної комісії не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не є ні нормативним актом, ні актом ненормативного характеру (правовим актом індивідуальної дії) і не породжує прав чи обов`язків у позивача. Протокол комісії - це фактично службовий документ, який фіксує певні факти, встановлені під час проведення засідання комісії, і не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій.

Зазначає, що позивачем у позовній заяви не доведено факт порушення його прав, свобод або законних інтересів рішенням конкурсної комісії.

Вказує, що позивач не входив до складу громадської ради при Хмельницькій обласній державній адміністрації; не був представником інститутів громадянського суспільства, чию кандидатуру запропоновано до складу конкурсної комісії; не входив до складу конкурсної комісії, не був претендентом на посаду керівника комунального некомерційного підприємства; не працював і не працює в комунальному некомерційному підприємстві. Враховуючи викладене, в задоволені позову просить відмовити.

Представник третьої особи подав письмове пояснення в якому зазначає, що не вбачається реального порушення прав саме громадянки ОСОБА_1 і не зрозуміло яким чином рішення конкурсної комісії з визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна дитяча лікарня" Хмельницької обласної ради, оформлене протоколом №3 від 04 березня 2020 року стосується індивідуального виражених прав чи інтересів ОСОБА_1 .

Вказує, що звернувшись з даним позовом до суду позивач не надав докази на підтвердження порушення спірним рішенням її прав, свобод або інтересів, як обов`язкової умови для надання правового захисту судом. А тому, просить позовні вимоги позивача залишити без задоволення.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 30 листопада 2021 року Хмельницький окружний адміністративний суд залучив до участі у справі №560/12359/21 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Розпорядженням голови обласної ради від 26 грудня 2019 року № 277/2019-О оголошено з 02 січня 2020 року конкурс на заміщення вакантної посади директора комунального некомер ційного підприємства «Хмельницька обласна дитяча лікарня» Хмельницької обласної ради.

Зважаючи на лист голови громадської ради при Хмельницькій обласній державній адміністрації від 14 січня 2020 року №51, протокол проведення жеребкування з визначення кандидатів від депутатів Хмельни цької обласної ради для включення до складу конкурсної комісії для визначення кандидатів на посади директорів КНП «Хмельницька обласна дитяча лікарня» Хмельницької обласної ради та КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» від 20 січня 2020 року, витяг з протоколу № 1 конференції трудового колективу КНП «ХОДЛ» ХОР від 11 січня 2020 року, відповідно до Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ, закладів, організацій - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області, ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», розпоря дженням голови обласної ради від 23 січня 2020 року створено конкурсну комісію для проведення конкурсу на заняття посади директора комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна дитяча лікарня» Хмель ницької обласної ради. Дане розпорядження розміщено на сайті органу місцевого самоврядування.

27 січня 2020 року відбулося перше засідання конкурсної комісії на якому одноголосно обрано головою комісії ОСОБА_5 та секретарем комісії Н.Г.Урбан (протокол № 1 від 27 січня 2020 року). Також затверджено зміст оголошення про проведення конкурсу, яке 27 січня 2020 року оприлюднено на офіційному сайті обласної ради.

Згідно з протоколом № 2 засідання конкурсної комісії від 4 березня 2020 року до участі в конкурсі на зайняття посади директора комунального некомерційного підприємства допущено одноголосно чотирьох претендентів.

Відповідну до протоколу № 3 засідання конкурсної комісії від 4 березня 2020 року надано слово, заслухано конкурсні пропозиції та проведено співбесіду зі всіма конкурсантами.

Також проведено голосування, за результатами якого визначено переможцем конкурсу ОСОБА_2 (за - 6 голосів).

Одноголосним голосуванням її кандидатуру рекомендовано голові обласної ради для затвердження на сесії обласної ради з послідуючим укладанням контракту терміном на п`ять років.

Засідання конкурсної комісії та проведення самого конкурсу відбувалося відкрито та онлайн транслювалося на YouTube каналі Хмельницької обласної ради, про це свідчать відео, розміщені у вільному доступі в мережі Інтернет.

08 травня 2020 року депутатами обласної ради (67 голосами з 69 присутніх на пленарному засіданні, при потребі в 43 голосах) прийнято рішення за № 5-32/2020 про призначення ОСОБА_2 на посаду директора комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна дитяча лікарня» Хмельницької обласної ради з 13 травня 2020 року на умовах контракту.

Вважаючи рішення конкурсної комісії з визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна дитяча лікарня" Хмельницької обласної ради оформлене протоколом №3 від 04.03.2020 протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини».

У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У Рішенні N 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, визначальним для суду при вирішенні адміністративного спору є встановлення наявності чи відсутності порушеного прав позивача діями, бездіяльністю чи рішенням відповідача.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Тобто, поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з даним позовом до суду не наведено та надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин допущеного Хмельницькою обласною радою дійсного порушення його прав, свобод або інтересів.

Жодних реальних порушень прав, свобод та інтересів, що є обов`язковою умовою для надання правового захисту судом, як про те зазначає Конституційний Суд України у рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, позивачем не надано.

В свою чергу, відсутність порушених прав та інтересів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, адже завданням адміністративного судочинства є саме ефективний захист та відновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів особи, чого не можливо досягти без підтвердження (доведення) реальних фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача, або осіб в інтересах яких він звертається з позовом до суду.

Право на захист - самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Відсутність у позивача негативних наслідків у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 501/463/15-а (провадження N 11-1154апп18), від 23 січня 2019 року у справі N 822/3345/17 (провадження N 11-985апп18), від 03 липня 2019 року у справі N 823/2491/18 (провадження N 11-331апп19) та від 11 вересня 2019 у справі 826/1773/18 (провадження №11-68апп19), а також постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №826/13664/18.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» зазначив, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

В процесі судового розгляду позивач не надав суду докази порушення його прав рішенням конкурсної комісії з визначення кандидата на посаду директора комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна дитяча лікарня" Хмельницької обласної ради оформлене протоколом №3 від 04.03.2020.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька обласна рада (майдан Незалежності, 2,Хмельницький,Хмельницька область,29005 , код ЄДРПОУ - 00022651)
Третя особа:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук