Справа № 140/15710/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/15710/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2021 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДПС у Волинській області була проведена фактична перевірка магазину за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 05.11.2021 № 9494/03-20-07-05/ НОМЕР_1 та винесено податкове повідомлення-рішення від 24.11.2021 № на суму 43144,50 грн.

Представник позивача зазначає, що дане податкове повідомлення-рішення ґрунтується на викладених у акті перевірки фактах, які у свою чергу є упередженими, а також такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує, що одним з порушень чинного податкового законодавства згідно акта перевірки зазначено про порушення обліку товару за місцем реалізації на момент перевірки, а саме: не пред`явлено прихідні накладні, акти приймання-товару, котрі підтверджують придбання товару згідно додатку №1 на суму 21516,00 грн. Однак зазначає, що позивачем були вчинені всі дії для уникнення зазначених порушень в акті перевірки шляхом пропозиції надання для перевірки прихідних документів на товар, які були у магазині, проте інспектори відмовилися оглянути прихідні документи.

З огляду на викладене вважає, що відповідач протиправно застосував фінансові санкції у сумі 43144,50 грн. згідно зі спірним податковим повідомленням-рішенням від 24.11.2021 №.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 17.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав. В обґрунтування свої позиції вказав, що відповідно до пункту 12 статті 3 до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (і застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (надання послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести, в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. На товари, що зазначені в додатку №1 до акта перевірки облікові документи за місцем реалізації на момент перевірки були відсутні, як наслідок такі товари рахуються не обліковані у встановленому порядку.

На момент здійснення перевірки позивач не надав контролюючому органу доказів ведення обліку товарів, що в свою чергу унеможливило перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення ним продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Таким чином, оскільки в ході проведення перевірки посадовими особами відповідача виявлено відсутність підтверджуючих документів щодо походження товарів, перелічених у додатку №1 до акту перевірки на загальну суму 21516,00 грн, тому вважає, що контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів в сумі 43032,00 грн.

Крім того, звертає увагу суду, що позивачем не заперечується факт незабезпечення проведення розрахункової операції з використанням РРО на суму 225 грн. з роздрукуванням та видачею фіскального чеку/невидача фіскальних чеків покупцям при покупці товарів, на що було нараховано 112,50 грн. штрафних санкцій.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 06.01.2022 у задоволенні клопотання представника ГУ ДПС у Волинській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу №3169 від 03.11.2021 та направлень на перевірку від 03.11.2021 №№3360 та № 3356 ГУ ДПС у Волинській області було проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 05.11.2021 № 9494/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення, зокрема, вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», а саме:

- порушення обліку товарів за місцем їх реалізації - на момент перевірки не пред`явлено прихідні накладні, акти приймання товару, котрі підтверджують придбання товару згідно додатку №1 на суму 21516,00 грн.;

- не забезпечено проведення розрахункових операцій з використанням РРО на суму 225,00 грн. з роздрукуванням та видачею фіскального чеку/невидача фіскальних чеків покупцям при покупці товарів.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.11.2021 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 43144,50 грн.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» (далі Закон №265/95-ВР).

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Пунктом 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків первинні фінансово-господарські, бухгалтерські та інші документи (в тому числі, засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) їх копії), що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункт 85.4 статті 85 ПК України.

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).

Облік таких товарів за правилами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР повинен здійснюватися на складах та/або за місцем їх реалізації.

Оскільки у розділі V Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону, тому застосування санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР можливе до суб`єкта господарювання, який не облікував товар та виставив його на продаж у місці торгівлі.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV), відповідно до статті 3 якого бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Так, статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

До первинних документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать накладні та товарно-транспортні накладні, такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів.

Як зазначено в акті перевірки, на момент перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , не пред`явлено прихідні накладні, акти приймання товару, котрі підтверджують придбання товару згідно додатку №1 до акту перевірки на суму 21516,00 грн., що є порушенням обліку товарів за місцем їх реалізації.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що позивачем було запропоновано надати для перевірки прихідні документи на товар, які були у магазині, проте інспектори відмовилися оглянути такі документи, на підтвердження чого надав диск із записами з відеокамер спостереження, встановлених у магазині.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У свою чергу, відповідно до частин 1, 2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено частиною 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд звертає увагу на те, що записи, зроблені на долученому до матеріалів позовної заяви диску з відеокамер спостереження, встановлених у магазині, не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту наявності на момент проведення перевірки у магазині прихідних документів на товар, які підтверджують придбання товару згідно додатку №1 до акту перевірки на суму 21516,00 грн, оскільки з них не вбачається, що саме долучені до позовної заяви видаткові накладні надавались перевіряючим в ході проведення перевірки та відмови останніх оглядати такі документи.

Водночас, слід звернути увагу на те, що акт перевірки від 05.11.2021 № 9494/03-20-07-05/ НОМЕР_1 як і позивачем, так і ОСОБА_2 , яка здійснювала розрахункову операцію та була присутня у магазині під час проведення перевірки (як стверджує позивач довірена його особа) підписаний без зауважень. Крім того, згідно пунктів 4.3, 4.4 вказаного акту перевірки позивачу було запропоновано прибути до ГУ ДПС у Волинській області на 10:00 22.11.2021 для надання, в тому числі вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки. Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, як підтверджували б надання за пропозицією контролюючого органу таких документів, в тому числі видаткових накладних, які долучені до матеріалів позовної заяви.

У свою чергу, суд зазначає, що ненадання під час проведення перевірки позивачем документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, свідчать про порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Крім того, суд вважає, що платник податків повинен таким чином організовувати свою діяльність, що б це давало змогу належним чином дотримуватись правил та процедур, встановлених податковим законодавством, у тому числі щодо забезпечення зберігання та своєчасного подання до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так у постановах від 21.07.2020 у справі № 815/986/16, від 11.02.2021 у справі № 820/10136/15 Верховним Судом сформовано висновки відповідно до яких обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.

Норми ПК України кореспондуються із нормою частини другої статті 74 КАС України, згідно з якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наведені норми вимагають наявність документів на час складення податкової звітності, встановлюють правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила - виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності (на момент проведення перевірки). Вони є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входять в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.

Платник податків не може посилатися в судовому процесі на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.

Оскільки на виконання завдань адміністративного судочинства при перевірці правомірності рішення суб`єкта владних повноважень суд має враховувати лише ті обставини та документи, на підставі яких таке рішення було прийнято, а при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині встановлення порушення порядку обліку товарів за місцем їх реалізації та/або зберігання відповідні первинні, бухгалтерські документи (видаткові накладні) відповідачем не досліджувались у зв`язку з їх не наданням платником, то підстави для дослідження та врахування таких первинних документів під час судового розгляду цієї справи відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що під час проведення перевірки позивачем не було надано прихідних документів, які підтверджують придбання товару згідно додатку №1 на суму 21516,00 грн., що є самостійною підставою для застосування фінансових санкцій у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР, тому суд дійшов висновку про правомірність застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 43032,00 грн. (подвійна вартість таких товарів) згідно податкового повідомлення-рішення від 24.11.2021 №.

Крім того, як слідує з акту перевірки від 05.11.2021 № 9494/03-20-07-05/ НОМЕР_1 , контролюючий орган в ході її проведення також встановив порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1 статі 3 Закону);

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2 статі 3 Закону).

Актом перевірки від 05.11.2021 № 9494/03-20-07-05/ НОМЕР_1 встановлено незабезпечення проведення розрахункових операцій з використанням РРО на суму 225 грн. з роздрукуванням та видачею фіскального чеку/невидача фіскальних чеків покупцям при покупці товарів.

Вказане порушення позивачем взагалі не спростовано.

При цьому, відповідно до розрахунку штрафної (фінансової) санкції до вказаного вище акту перевірки до позивача застосовано штрафні санкції на підставі п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР в сумі 112,50 грн.

Оскільки доказів на підтвердження протиправності застосування до позивача суми штрафних санкцій в розмірі 112,50 грн. матеріали справи не містять, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 112,50 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 24.11.2021 №.

З урахуванням вищенаведеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко