Справа № 2а-0770/238/11
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 2а-0770/238/11 пров. № А/857/20322/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року (рішення ухвалене у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., повне судове рішення складено 25.10.2021) у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування акту перевірки № 46/17-6 від 10 вересня 2010 року, скасування податкових повідомлень - рішень Ужгородської ОДПІ № 76/17-2/ від 20 вересня 2010 року та №75/17-2/ від 20 вересня 2010 року, скасування рішення Ужгородської ОДПІ № 77/17-2/ від 20 вересня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, визнання незаконними дії Перечинського відділення Ужгородської МДПІ в частині накладення податкової застави від 13 жовтня 2010 року (номер витягу 28834213 від 13 жовтня 2010 року) та скасування податкової застави."

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 10 вересня 2010 року головним державним податковим ревізором-інспектором ВКПР УСФО Ужгородської МДПІ Орлом Ю.В. проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2008 року по 30 червня 2010 року ФОП ОСОБА_1 . За результатами такої перевірки внаслідок чого складено відповідний акт за № 46/17-6 від 10 вересня 2010 року. На підставі зазначеного акту перевірки 20 вересня 2010 року були ухвалені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зокрема, позивач зазначає, що податковим повідомленням-рішенням від за № 76/17-2/ донараховано податок на додану вартість у розмірі 77956,45 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 38978,23 грн; податковим повідомленням-рішенням за №75/17-2/ донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 44603,10 грн; рішенням про застосування штрафних (фінансвоих) санкцій № 77/17-2/ застосовано штрафну (фінансову) санкцію за порушення законодавства про патентування в сумі 2833,56 грн. Позивач вказує, що оскаржувані рішення отримані нею 22 вересня 2010 року у слідчому ізоляторі Закарпатської області, оскільки на момент перевірки, на момент складання акту перевірки, а також на момент вручення оскаржуваних рішень, до неї було застосовано міру запобіжного заходу - тримання під вартою. У відповідності до довідки Закарпатської УВП № 9 Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 11 жовтня 2010 року за №12/3528 позивач утримувалася в Закарпатській УВП № 9 ВДДУПВП в Закарпатській області у період з 25 червня 2010 року по 06 жовтня 2010 року. Зокрема, позивачем зазначено, що перевірка проведена з процедурними порушеннями, а відтак результати такої перевірки не можуть бути такими, що є правомірними. Також зазначено, що відповідачем зроблено хибні висновки за результатами перевірки. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 76/17-2/ від 20 вересня 2010 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 75/17-2/ від 20 вересня 2010 року. Визнано протиправним та скасовано рішення № 77/17-2/ від 20 вересня 2010 року про застосування штрафних( фінансових) санкцій.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Закарпатській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПА в Закарпатський області листом від 09 червня 2010 року за № 2488/7/17-019 "Про виконання доручення" на адресу Ужгородської МДПІ було направлено дві постанови старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління старшого від 31 травня 2010 року "про призначення виїзної позапланової перевірки фінансово - господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності".

З метою виконання пункту 1 зазначених постанов ДПА в Закарпатський області зобов`язано Ужгородську МДПІ провести невиїзні документальні перевірки суб`єктів підприємницької діяльності у відповідності до постанов від 31 травня 2010 року.

На підставі наказу Ужгородської МДПІ за № 786 від 07 вересня 2010 року та направлення на перевірку за № 448/17-2 було проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період діяльності з 01 січня 2008 року по 30 червня 2010 року.

За результатами такої перевірки складено відповідний акт за № 46/17-6 від 10 вересня 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки 20 вересня 2010 року були ухвалені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач зазначає, що податковим повідомленням-рішенням від за № 76/17-2/ донараховано податок на додану вартість у розмірі 77956,45 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 38978,23 грн; податковим повідомленням-рішенням за №75/17-2/ донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 44603,10 грн; рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 77/17-2/ застосовано штрафну (фінансову) санкцію за порушення законодавства про патентування в сумі 2833,56 грн.

В період з 25 червня 2010 року по 06 жовтня 2010 року позивач утримувалася в Закарпатській УВП № 9 ВДДУПВП в Закарпатській області.

Статтею 11 частиною 1 пунктом 1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту Закон України № 509-ХІІ) передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право: здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов`язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов`язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Згідно статті 11-1 Закону України № 509-ХІІ позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, які наведені у цій статті. При цьому, перелік обставин для проведення позапланової перевірки є вичерпним.

Водночас, обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Законом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться після порушення кримінальної справи проти платника податків (посадових осіб платника податків), що перевіряється, відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до статті 11-2 Закону України № 509-ХІІ посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та тривалість.

Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною 1 цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

На підставі акту перевірки за № 46/17-6 від 10 вересня 2010 року відносно позивача було прийняте ще одне податкове повідомлення-рішення за № 78/17-2/ відповідно до якого до позивача застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 2095251,97 грн.

Апеляційний суд звертає увагу, що зазначене податкове повідомлення-рішення було предметом судового розгляду в адміністративній справі за № 2а-0770/490/11, що знаходилася в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду.

Спірна перевірка була проведена на підставі направлення за № 448/17-2.

Однак в матеріалах справи наявні дві копії такого направлення від 07 серпня 2010 року щодо проведення перевірки в період з 07 серпня 2010 року по 09 серпня 2010 року (Т. 1 а.с.а.с. 11) та від 07 вересня 2010 року щодо проведення перевірки в період з 07 вересня 2010 року по 09 вересня 2010 року, яке містить виправлення у даті (місяці) прийняття такого направлення та даті (місяці) періоду проведення перевірки (Т. 1 а.с.а.с. 146).

Ухвалюючи 18 травня 2021 року постанову в адміністративній справі за № 2а-0770/490/11 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 вересня 2010 року за № 78/17-2/ Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, зокрема, таке. "…Позапланова виїзна перевірка, згідно з актом перевірки, проведена на підставі наказу Ужгородської МДПІ від 07.09.2010 року № 786 та направлення на перевірку від 07.09.2010 року. Однак, позивачка стверджує те, що, прибувши до слідчого ізолятора, оскільки позивачка в цей час перебувала під вартою, на підставі рішення суду, в межах розслідування кримінальної справи № 1-694/11, службові особи контролюючого органу надали направлення на проведення перевірки від 07.08.2010 року № 448/17-2 з датою проведення перевірки з 07.08.2010 року по 09.08.2010 року та наказ на проведення перевірки від 07.09.2010 року № 786. Відповідач, заперечуючи ці твердження позивачки, зазначив, що у направленні на проведення перевірки допущена описка. Проте, апеляційний суд вважає, невиправданим посилання відповідача на описку у направленні, оскільки, державний орган має діяти таким чином, щоб мінімізувати ризик помилок у своїй діяльності. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. В такому випадку, контролюючий орган не вправі був проводити перевірку, оскільки направлення на проведення перевірки оформлене не належним чином. Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до пункту 1.3. Порядку оформлення документальних перевірок щодо дотримання податкового законодавства суб`єктами підприємницької діяльності фізичними особами, який затверджений наказом ДПА України від 11.06.2004 року № 326 (далі наказ № 326) документальна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків проводиться за місцезнаходженням суб`єкта підприємництва та/або за місцем здійснення підприємницької діяльності, щодо якого проводиться така перевірка. При цьому, перед початком проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків за місцезнаходженням податкового органу посадова особа, відповідальна за проведення перевірки, зобов`язана прийняти надані суб`єктом підприємницької діяльності документи, пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності за період, що перевіряється. Отже, проведення позапланової виїзної документальної перевірки передбачає вихід контролюючого органу за місцезнаходженням суб`єкта підприємництва та/або за місцем здійснення підприємницької діяльності та проводиться у присутності керівника суб`єкта господарювання чи його уповноваженого представника з наданням оцінки первинним документам господарської діяльності. Проте, відповідач, як встановив апеляційний суд, здійснив виїзну позапланову перевірку господарської діяльності позивачки в приміщенні органу податкової служби, у відсутності позивачки як фізичної особи-підприємця та без перевірки первинних документів бухгалтерського обліку господарських операцій купівлі-продажу (поставки) за 2008-2009 роки, а лише тих, які надав слідчий і які були вилучені в межах розслідування кримінальної справи. Відповідач, у цьому випадку, порушив право позивачки бути присутньою при проведенні перевірки особисто чи через представника та надати первинні документи бухгалтерського обліку, які опосередковують господарські операції позивачки за 2008-2009 роки. При цьому, відповідач, на думку апеляційного суду, не може нехтувати цими умовами для проведення перевірки, в тому числі за тих обставин, що позивачка тимчасово, у період у який проводилася перевірка, перебувала в установі виконання покарань. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач порушив порядок проведення позапланової виїзної перевірки. Згідно з положеннями частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Акт перевірки є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки, зокрема, щодо дотримання податкового законодавства і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Порушення податкового законодавства можуть бути встановлені лише за результатами перевірки, які оформлюються актом. Оскільки, апеляційний суд встановив численні порушення порядку проведення перевірки, який встановлений Законом № 509-ХІІ та наказом № 326, то акт перевірки № 46/17-2/ від 10.09.2010 року, в силу вимог статті 74 КАС України, слід вважати недопустимим доказом. Виходячи з цього, прийняте на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, рішення про застосування штрафних санкцій № 78/17-2/ від 20.09.2010 року є протиправним та підлягає скасуванню. Такої позиції дотримується і Верховний Суд в постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 520/8836/18), де суд висловив правову позицію, що акт отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень допустимості доказів, закріплених статтею 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню. При цьому, Верховний Суд у цьому рішенні зазначив, що в такому випадку відсутня необхідність перевірки суті порушення, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання. Тому, у випадку встановлення судом порушення порядку проведення перевірки, виявлені під час такої перевірки порушення, дослідженню в судовому порядку не підлягають" (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 97267522).

Згідно статті 78 частини 4 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою, що ухвалена в адміністративній справі за № 2а-0770/490/11 Восьмий апеляційний адміністративний суд встановив, зокрема, акт перевірки за № 46/17-2/ від 10 вересня 2010 року, в силу вимог статті 74 КАС України, є недопустимим доказом.

Ухвалюючи 08 вересня 2021 постанову в адміністративній справі 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року у справі №2а-0770/238/11 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 02.03.2022