Справа № 580/9489/21
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року справа № 580/9489/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Кучеренко І.О.,

представника позивача Петровської С.В. (за довіреністю),

представника відповідача Жука М.В . (за посадою),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гумагроекспорт» до Черкаської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Гумагроекспорт» (вул. Незалежності, 243, с. Білозір`я, Черкаський р-н, далі - позивач) до Черкаської митниці Державної митної служби України (вул. О.Дашкевича, 76, м. Черкаси, далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.10.2021 №0000008/7.27-19 та №0000009/7.27-19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки при оформленні митних декларацій із застосуванням режиму вільної торгівлі з країнами ЄС, позивачем надано рахунки-проформи, рахункифактури, які видані експортером «POLMAG» MAGDALENA JANIAK, ARKADIUSZ LIS SPOLKA CYWILNA та застосовано преференцію по сплаті ввізного мита « 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС», які відповідають всім вимогам Протоколу 1 Угоди. Таким чином позивач вважає, що при митному оформленні товарів ним надано всі документи, які безумовно підтверджують верифікацію отриманих товарів та містять інформацію щодо країни походження товарів, містять повну та достовірну інформацію про країни походження товарів, тому вважає, що ним підтверджено країну походження задекларованих за митними деклараціями товарів у відповідності до вимог статей 43, 44, 257, 266, 335 Митного кодексу України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 23.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що з метою забезпечення належного контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками ввізного мита, митницею, відповідно до ст. 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, відповідачем через ДФС України направлено до уповноваженого органу Республіки Польща запит з метою перевірки преференційного походження товарів, вказаних у відповідних сертифікатах з перевезення товару. У відповідь на запит уповноважений орган Республіки Польща повідомив, що під час перевірки експортер не довів європейське проференційне походження товарів, тому товари, які зазначені у Сертифікаті EUR.1 PL/MF/AN 0171571 з перевезення товару, слід вважати такими, що не мають походження у розумінні положення Проколу 1 Угоди про асоціацію між Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії та їх державами-членами, з однієї частини, та Україною, з іншої сторони. Таким чином, товари, митне оформлення товарів яких здійснене позивачем із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита підлягають оподаткуванню ввізним митом за повною ставкою ввізного мита. Тому пільгові (преференційні) ставки ввізного мита при митному оформленні товарів за вказаними митними деклараціями були застосовані невірно. На підставі вищевикладених обставин представник відповідачів вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Гумагроекспорт» у митному режимі імпорт за МД від 31.10.2018 №UA902050/2018/510583, від 31.10.2018 №UA902050/2018/510586, від 22.10.2019 №UA902050/2019/5093 від 22.10.2019 №UA902050/2019/515094, від 22.01.2020 №UA100710/2020/500817 було задекларовано товар «Автонавантажувач марки «JCB» за преференційною ставкою ввізного мита 0%, у графах 34 цих МД позивач задекларував код країни походження EU (Європейський Союз), у графах 44 цих МД позивач вказав « 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС».

Черкаською митницею ДФС через ДФС України направлено до уповноваженого органу Республіки Польща запит з метою перевірки преференційного походження товарів, вказаних у відповідних сертифікатах з перевезення товарів, які надавались позивачем під час митного оформлення за МД від 31.10.2018 №UA902050/2018/510583, від 31.10.2018 №UA902050/2018/510586, від 22.10.2019 №UA902050/2019/5093 від 22.10.2019 №UA902050/2019/515094, від 22.01.2020 №UA100710/2020/500817.

У відповідь на запит уповноважений орган Республіки Польща листом від 08.07.2021 №2601-ІОА.4331.15.2021 повідомив, що під час перевірки експортер не довів європейське преференційне походження товарів, тому товари, які зазначені у Сертифікаті EUR.1 PL/MF/AN 0171571 з перевезення товару, слід вважати такими, що не мають походження у розумінні положення Проколу 1 Угоди про асоціацію між Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії та їх державами-членами, з однієї частини, та Україною, з іншої сторони.

На підставі вищевказаних обставин відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.10.2021 №0000008/7.27-19 та №0000009/7.27-19.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 271 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з ч. 1 ст. 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 54.4. статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Слід звернути увагу, що в межах правовідносин у даній справі суть спору між сторонами стосується виключно встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та як наслідок, наявності чи відсутності права ТОВ «Гумагроекспорт» на застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного товару.

Так, згідно зі ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару. Для цілей визначення країни походження товару не враховується походження енергії, машин та інструментів, що використовуються для його виробництва або переробки. Приладдя, запасні частини та інструменти, використовувані в машинах, пристроях, агрегатах або транспортних засобах, вважаються такими, що походять з тієї самої країни, що і ці машини, пристрої, агрегати або транспортні засоби, за умови їх ввезення та продажу разом із зазначеними машинами, пристроями, агрегатами або транспортними засобами і відповідності їх комплектації та кількості звичайно використовуваним приладдю, запасним частинам та інструментам. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною 9 ст. 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 3 ст. 48 МК України визначено, що у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

Згідно із ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості (п. 4, п. 5 ч. 5 ст. 54 МК України).

Частиною 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Так, умови торгівлі між Україною та Європейським Союзом регламентуються положеннями розділу IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року (далі - Угода про асоціацію), яка ратифікована Законом України №1678-VII від 16.09.2014.

Статтею 26 ч. 1 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію визначено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" (далі - Протокол І, до цієї Угоди).

Згідно з ч. 1 ст. 2 розділу 2 Протоколу І з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: -товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у ст. 5 цього Протоколу; - товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до ст. 6 цього Протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: - сертифікат з перевезення товару EUR.1; - у випадках, вказаних у ст. 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Згідно зі ч. 1 ст. 17 розділу 5 Протоколу І Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митним органом країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Статтею 28 Протоколу І визначено, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, "interalia" (переклад - також), в тому числі :

- (a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

- (b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

- (c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

- (d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

- (e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Тобто, у разі визнання товарів, такими, що походять з Європейського Союзу або України на них розповсюджується Угода про асоціацію та, відповідно, зменшується або скасовується ввізне мито, тобто застосовуються преференції.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи що товариством з обмеженою відповідальністю «Гумагроекспорт» у митному режимі імпорт за МД від 31.10.2018 №UA902050/2018/510583, від 31.10.2018 №UA902050/2018/510586, від 22.10.2019 №UA902050/2019/5093 від 22.10.2019 №UA902050/2019/515094, від 22.01.2020 №UA100710/2020/500817 було задекларовано товар «Автонавантажувач марки «JCB» за преференційною ставкою ввізного мита 0%, у графах 34 цих МД позивач задекларував код країни походження EU (Європейський Союз), у графах 44 цих МД позивач вказав « 410 - товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС».

Черкаською митницею ДФС через ДФС України направлено до уповноваженого органу Республіки Польща запит з метою перевірки преференційного походження товарів, вказаних у відповідних сертифікатах з перевезення товарів, які надавались позивачем під час митного оформлення за МД від 31.10.2018 №UA902050/2018/510583, від 31.10.2018 №UA902050/2018/510586, від 22.10.2019 №UA902050/2019/5093 від 22.10.2019 №UA902050/2019/515094, від 22.01.2020 №UA100710/2020/500817.

У відповідь на запит уповноважений орган Республіки Польща листом від 22.07.2021 №2601-ІОА.4331.15.2021 повідомив, що під час перевірки експортер не довів європейське преференційне походження товарів, тому товари, які зазначені у Сертифікаті EUR.1 PL/MF/AN 0171571 з перевезення товару, слід вважати такими, що не мають походження у розумінні положення Проколу 1 Угоди про асоціацію між Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії та їх державами-членами, з однієї частини, та Україною, з іншої сторони.

Таким чином, інформація, яка надійшла від уповноваженого органу Республіки Польща у листі від 22.07.2021 №2601-ІОА.4331.15.2021 підтверджує, що товари, які зазначені у Сертифікаті EUR.1 PL/MF/AN 0171571 з перевезення товару, слід вважати такими, що не мають походження у розумінні положення Проколу 1 Угоди, що є безумовною підставою для позбавлення позивача права на преференції, передбачені Угодою.

Отже, суд за наслідками розгляду справи дійшов висновку про обґрунтованість донарахування відповідачем оскаржуваними ППР ввізного мита та податку на додану вартість за митне оформлення товарів згідно МД від 31.10.2018 №UA902050/2018/510583, від 31.10.2018 №UA902050/2018/510586, від 22.10.2019 №UA902050/2019/5093 від 22.10.2019 №UA902050/2019/515094, від 22.01.2020 №UA100710/2020/500817.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається у вищевказаний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ

Рішення суду складено у повному обсязі 04.03.2022.