Справа № 947/39440/21
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/38/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2021 року позивач звернувся суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову серія ВМ № 00001504 від 23.11.2021 р. прийняту старшим держаним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною. Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно Позивача за постановою серії ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу адвоката.

Свої вимоги мотивував тим, що 21.11.2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВМ № 00001504, якою Позивача, як власника транспортного засобу було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,0 гривень.

Позивач вважає протиправними дії посадової особи Відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, а постанову незаконною, а накладення адміністративного стягнення необгрунтованим та безпідставним, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 17 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. А також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

23.12.2021 року представник позивача ОСОБА_1 Рябко Сергій Олександрович звернувся до суду з заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови серії ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року, що прийнята старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Держаної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

02.02.2022 року стороною відповідача до канцелярії суду було надано відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, 26 січня 2022 року представник позивача Рябко С.О. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті у судове засідання також не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за його відсутності

Дослідивши матеріали справи, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною було винесено постанову Серії ВМ № 00001504 якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 гривень.

Підставою для складання даної постанови стало те, що 22.11.2021 року о 21 год. 02 хв., за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Києва, км 19 + 543, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.540, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом-контейнеровозом SHWARZMULLER SPA-3E, днз НОМЕР_2 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Вимірювальним обладнанням WIM4, 4 автоматичного пункту проведено точне вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортного засобу MAN TGX 26.540, днз НОМЕР_1 , за результатами якого встановлено, що відповідальною особою допущено рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а саме:загальної маси транспортного засобу на 6,2% (7,219 тони).

Відповідно до ч. 1 п.22.5 Правил дорожнього руху України, з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує зокрема, фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Відповідно до ч.2 п.22.5 Правил дорожнього руху України, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

За частиною 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Доводи позивача про те, що відповідність маси транспортного засобу нормативним параметрам, що визначені в пункті 22.5 ПДР України, підтверджена товарно-транспортною накладною, на думку суду, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно- матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.

Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Так само необґрунтованими є доводи позивача в якості підстави для задоволення позову про те, що транспортний засіб MAN TGX 26.540, днз НОМЕР_1 , з цим же самим вантажем було проведено зважування за допомогою стаціонарного вагового комплексу в місці завантаження/розвантаження, за результатами якого не було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України.

З доданої до позову ТТН вбачається, що зважування на стаціонарному ваговому комплексі в місці розвантаження було проведено 23.11.2021 року, в той час як фіксація адміністративного правопорушення вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM4, 4 була здійснена 22.11.2021 року о 21 годині 02 хвилин.

Таким чином, від моменту фіксації адміністративного правопорушення в автоматичному режимі до моменту зважування транспортного засобу на стаціонарному пункті сплив значний проміжок часу, впродовж якого могла відбутися зміна вагових параметрів транспортного засобу засіб MAN TGX 26.540, днз НОМЕР_1 з напівпричепом-контейнеровозом SHWARZMULLER SPA-3E, днз НОМЕР_2 .

Фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM4, 4.

Технічні засоби автоматичних пунктів відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163.

Згідно сертифікату перевірки типу, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM4, 4 відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 року №94.

Крім того, відповідно до сертифікату відповідності, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM4, 4. відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в 5.2. ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування», зокрема: - випробування у русі згідно п. 5.2.1.1; - випробування для оцінки похибки під час випробування в русі згідно п. 5.2.1.2.

Щодо доводів позивача про те, що під час переміщення транспортного засобу на шляху руху при здійсненні подальших фіксувань навантажень не було виявлено перевищення відповідних нормативних параметрів.

Позивач зазначав, що транспортний засіб MAN TGX 26.540, днз НОМЕР_1 проїжджав через 6 WIM систем та 4 вагових комплекси, на відміну від а.д. Р-03 Північний східний обхід м. Києва км 19+543, де виявлене правопрушення, на шляху руху по а.д. М05 Київ-Одеса км 36+304 (WIM 5), перевищення навантаження зафіксоване не було, що ставить позивача під сумнів точність вимірювання нею навантажень. Так як під час фіксування іншими WIM системами не було виявлено порушень Правил дорожнього руху, то, на думку Позивача, оскаржувана постанова є протиправною.

Суд не погоджується з такими доводами, оскільки від моменту фіксації адміністративного правопорушення в автоматичному режимі до моменту зважування транспортного засобу на аналогічних автоматичних пунктах могла відбутися зміна вагових параметрів транспортного засобу MAN TGX 26.540, днз НОМЕР_1 .

Проходження вищевказаними транспортними перевірки на інших WIM-системах, вагових контролює та фіксація інших вагових параметрів не може бути підставою для висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки не спростовує даних, отриманих за результатами фіксації вимірювання маси транспортних засобів, здійсненої в автоматичному режимі, та не виключає можливості завантаження транспортних засобів на інших ділянках дороги.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесені відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Та обставина, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу, формує в його (позивача) діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, позивач також вказував на те, що встановити об`єктивну сторону вчинених позивачем правопорушень не вбачається можливим, оскільки розмір перевищення навантаження, зазначений у постановах про адміністративні правопорушення, не відповідають математичним розрахункам позивача.

Відповідно до п. 13 Порядку №1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до п. 3 вимог до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, які є Додатком до Порядку №1174 у місці установки вимірювального обладнання автоматичного пункту повинні бути здійсненні заходи, які відповідають вимогам, наведеним в описі типу засобу вимірювання.

Відповідно до п. 8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. №163.

Відповідно до п. 9 Постанови КМУ від 24 лютого 2016 р. №163 «Про затвердження Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки» (далі - Постанови № 163) засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Слід звернути увагу на те, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016року №163, що підтверджується копією сертифікату перевірки типу, копією сертифікату відповідності, а також копію експертного висновку.

Таким чином, факт перевищення Позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Самостійно проведені позивачем математичні розрахунки є некоректними, оскільки позивач встановлює перевищення нормативного навантаження шляхом множення відсотку такого перевищення на нормативно дозволене навантаження. Такі математичні розрахунки, на думку суду, є помилковими.

Постановами ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. за перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,2% (7,219 тони).

Позивач, перевіряючи правильність розрахунків в постанові ВМ №00001504 від 23.11.2021 року множить відсоток перевищення загальної маси транспортного засобу (6,2%) на нормативно дозволене навантаження транспортного засобу згідно п.22.5. Правил дорожнього руху (44 тон), керуючись наступною формулою: 44 т - 100% перенавантаження загальної маси транспортного засобу X - 6,2 % перенавантаження загальної маси транспортного засобу.

Такі математичні розрахунки є також помилковими, оскільки 44 тони - це нормативно допустиме навантаження загальної маси транспортного засобу, в той час як 100% перенавантаження загальної маси транспортного засобу - це 88 тон.

Таким чином, помилкові математичні розрахунки позивача не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до цих результатів вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дає підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344ТІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, застосовуються адміністративно-господарські штрафи. А відтак, відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Так, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються: фотокартками транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; відеозаписом руху транспортного засобу через автоматичний пункт.

Вказані докази також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступними посиланнями відносно постанови: https://wim.dsbt.gov.Ua/r/a/ ВМ00001504.

Судом також були дослідженні інформаційні картки габаритно-вагового контролю по оскаржуваній постанові, а також витяги із програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої події адміністративного правопорушення.

При цьому, технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163.

Дослідивши матеріали справи, а саме вищевказану оскаржувану постанову вбачається, що вона повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме в ній міститься: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дата розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Також дана постанова про адміністративне правопорушення, крім вказаних даних, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, позивачем не доведено неправомірності дій службової особи щодо винесення відносно нього постанови серії ВМ № 00001504 по справі про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2021 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_2 є необґрунтований та безпідставний, а від так задоволенню не підлягає

На підставі викладеного, ст. 122, ст.ст. 251, 252, 268, 276, 278, 279, 282 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 72-77, 241, 246, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.