Справа № 159/5936/21
Суддя: Волкова Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5936/21
Провадження № 2-а/159/15/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Левчука Дмитра Вікторовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до інспектора ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Левчука Д.В. (далі відповідач-1), Головного управління Національної поліції у Волинській області (відповідач-2) про скасування постанови сері БАВ № 613308 від 02.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс).

1. Стислий виклад позиції сторін

1.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що за змістом оскарженої постанови сері БАВ № 613308 від 02.10.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із тим, що він о 18:30 год. 02.10.2021 керував транспортним засобом Мерседес, р.н НОМЕР_1 (далі - ТЗ), на ділянці автодороги Ковель-Білин Ковельського району, порушив підпункт «д» пункту 2.9. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном), тримаючи його у руці.

Позивач не погоджується із поставленим йому у провину правопорушенням, вказав, що під час руху ТЗ по телефону не розмовляв; доказів про зворотнє інспектор не зібрав; справу про притягнення до адміністративної відповідальності розглянуто без дотримання статті 251 Кодексу, поверхнево без збору та оформлення достатніх, достовірних і належних доказів.

1.2. У відзиві на позов відповідач інспектор Левчук Д.В. проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити. При цьому зазначив, що факт правопорушення водієм ОСОБА_1 виявлено під час нагляду за дорожнім рухом у складі наряду «Колізей-13». Факт правопорушення зафіксовано шляхом складення відповідної постави, у зв`язку із чим цією постановою водія ТЗ було визнано винуватим у порушенні підпункт «д» пункту 2.9. ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу. Зазначив, що водій відмовився надати для огляду свій телефон для спростування факту розмови під час руху ТЗ. Відповідач вважає оскаржену постанову такою, що прийнята у спосіб та в межах його компетенцій.

1.3. Відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області відзиву на позов суду не подав.

2. Заяви клопотання учасників справи; процедура розгляду справи

2.1. Ухвалою суду від 28.12.2021 за клопотанням позивача до участі у справі залучено відповідача - Головне управління Національної поліції у Волинській області.

2.2. Позивач ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 04.02.2022 справу просив розглядати без його участі.

2.3. Відповідач інспектор Левчук Д.В. у відзиві на позов від 17.01.2022 справу просив розглядати без його участі.

2.4. Відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області у судове засідання представника не направив, хоча належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив.

2.5. У судове засідання 09.03.2022 жоден із учасників справи не прибув, що, із врахуванням заяв позивача і відповідача-1, належного повідомлення відповідача-2, не перешкоджає судовому розгляду справи по суті.

2.6. З огляду на встановлені обставини, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина третя статті 194, частина четверта статті 229 КАС України).

3. Рух справи у суді; інші процесуальні дії у справі

Після усунення недоліків позовної заяви, провадження у даній адміністративній справі відкрите 17.12.2021; розгляд справи по суті призначено на 28.12.2021; відкладено на 04.02.2022 (у зв`язку із залученням відповідача у справі); відкладено на 09.03.2022 (у зв`язку із непрацездатністю за станом здоров`я головуючого у справі).

Інші процесуальні дії у справі судом не вчинялись.

4. Встановлені судом обставини.

За змістом постанови, винесеної інспектором ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Левчуком Д.В., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №613308 від 02.10.2021, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення підпункт «д» пункту 2.9. ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу.

ОСОБА_2 поставлено у провину те, що він о 18:30 год. 02.10.2021, керуючи транспортним засобом «Мерседес», р.н НОМЕР_1 на ділянці автодороги Ковель-Білин Ковельського району, під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку (мобільним телефоном), тримаючи його у руці.

5. Застосовані норми права; мотиви їх застосування.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007) особа, яка володіє чи керує автомобілем підпадає під дію спеціальних правил, оскільки використання транспортного засобу є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізував своє право володіти автомобілем, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Контроль за дотриманням Правил дорожнього руху в силу ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» покладено на органи поліції.

У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративного стягнення та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 Кодексу розгляд справ про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу віднесені до повноважень органів Національної поліції.

Згідно із статтею 258 Кодексу та пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція № 1395), поліцейський виносить постанову у справі на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 Кодексу є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач, оскаржуючи постанову про притягнення його до відповідальності, заперечує допущення ним порушень підпункту «д» пункту 2.9. ПДР, адже заперечує факт розмови по телефону під час керування ТЗ; на підтвердження події та складу адміністративного правопорушення до постанови не додано жодного належного, допустимого і достатнього доказу, у тому числі письмових пояснень, показань свідків.

За результатами дослідження судом відеозапису фіксації адміністративного правопорушення, оформлення адміністративних матеріалів, розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, обставини щодо порушення вказаного пункту ПДР не підтверджено; наданий відеозапис не містить фіксації самого факту вчинення адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідачі, відповідно до статті 251 Кодексу, зобов`язані надати беззастережні докази (із дотриманням принципу «поза розумним сумнівом»), зокрема: відеозапис події, фотокартки, свідчення осіб, висновки експертів.

Постанова складена відповідачем по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. (вказана позиція узгоджується із Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV Кодексу.

Відповідно до статті 280 Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема визначені частиною першою статті 122, частиною першою статті 126. Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною другою статті 283 Кодексу визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 Кодексу встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283, 284 КпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінені у сукупності докази не дають підстав дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та наявності інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи в розумінні статті 251 Кодексу. Також, на виконання покладеного на суб`єкта владних повноважень обов`язку доказування у даній категорії спорів, відповідачі не надали суду показань свідків, жодних письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

5. Щодо судових витрат.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, сплачений позивачем судовий збір у сумі 454 грн підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись пунктом 3 частини першої статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 19,139, 205,241-246,286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Левчука Дмитра Вікторовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постановизадовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, сері БАВ № 613308 від 02.10.2021, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ковельським МВ УМВС України у Волинській області 16.01.2012; Волинська область, місто Ковель, вулиця Некрасова, 3;

відповідач інспектор ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Левчук Дмитро Вікторович, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 119-А;

відповідач - Головне управління Національної поліції у Волинській області, , Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11.

Повний текст постанови складено 09.03.2022.

Головуючий:Ю. Ф. Волкова