Справа № 260/2167/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2022 року м. Ужгород№ 260/2167/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши у письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Управління Держпраці у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбогаз Ужгород" про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Управління Держпраці у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбогаз Ужгород" про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме: застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача, шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію: крана - балки 1981 р.в., інв. №9058; крана-балки 1978., інв. № 900(001), заводський №14543; автонавантажувача DESTA DV-20A, 1992, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позов обґрунтовано тим, що за результатами проведеної перевірки ТОВ "Турбогаз Ужгород" виявлено 26 порушень вимог законодавства та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. З метою усунення порушень, виявлених під час здійснення планової перевірки ТОВ "Турбогаз Ужгород", керуючись ч. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, посадовою особою Управління видано директору ТОВ "Турбогаз Ужгород" припис від 23 березня 2021 року за № 06/04-10, яким зобов`язано відповідача усунути виявлені під час перевірки порушення. Однак вказані порушення позивачем не усунуто.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позов, із якого вбачається, що такий проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що 23 червня 2021 року між ТОВ "Компанія "Центр ЛТД" і ТОВ "Турбогаз Україна" укладено договір № 8875-21 про видачу висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації заявлених машин, механізмів, та устаткування. 18.05.2021 року проведено експертне обстеження та оцінки технічного стану крана-балки, 1978 р.в. інв;900(001), заводський № 14543 ПрАТ "Миколаївським експертно-технічним центром" про, що внесено відповідний запис до паспорту крана. Висновок: кран-балка перебуває в технічно справному стані, експлуатація дозволяється в межах паспортних характеристик.

Позивачем подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач вказує на те, що відповідачем у відзиві не спростовано мотиви позовної заяви.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань сторін про розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі наказу Державної служби України з питань праці від 27.11.2020 за № 158 та направлення від 01.03.2020 за № 205 у період з 10.03.2021 по 22.03.2021 посадовими особами Управління Держпраці проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбогаз Ужгород" з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

За результатами проведеної перевірки виявлено порушення, про що складено акт перевірки № 06/04-10 від 22.03.2021 року.

З метою усунення порушень, виявлених під час здійснення планової перевірки ТОВ "Турбогаз Ужгород" позивачем винесено припис від 23.03.2021 року № 06/04-10.

Зазначені акт та припис отримані та підписані директором ТОВ "Турбогаз Ужгород" без зауважень. Припис відповідач також не оскаржував.

Згідно вказаного акту встановлено, що за результатами перевірки виявлено 26 порушень вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а саме:

роботодавець не отримав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у п. 11 групи А додатка 2 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1107 (в редакції постанови КМУ від 03.02.2021 року № 77), а саме: ремонт та технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки: Кран-балка 1981 р.в., інв № 9058 та Кран-балка 1978 р.в. інв. № 900(001) заводський №14543, чим порушено вимоги ст. 21 Закону України "Про охорону праці", пунктів 6,7 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1107;

роботодавець не отримав дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у пункті 7 групи А Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою КМУ від 03 лютого 2021 року № 77, а саме: вантажопідіймальні крани і машини: кран-балка 1981 р.в., інв. № 9058 та кран-балка 1978 р.в. інв. № 900(001), заводський № 14543, чим порушено вимоги ст. 21 Закону України "Про охорону праці", п. 6,7 Порядку вилачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, та на експлуатацію машиш, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2021 року № 1107;

Автонавантажувачу DESТА DV-20А, 1992 року, державний номерний знак НОМЕР_1 не проведений обов`язковий технічний огляд відповідно до вимог закону України «Про дорожній рух», чим порушено вимоги ст. 13 Закон України «Про охорону праці», пункт 6 розділу V НПАОП 0.00-1.83-18 «Правила охорони праці під час експлуатації навантажувачів»;

Автонавантажувачу DESТА DV-20А, 1992 року, державний номерний знак НОМЕР_1 не проведено експертне обстеження після досягнення ним граничного строку експлуатації, чим порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункт 7 розділу V НПАОП 0.00-1.83-18 «Правила охорони праці під час експлуатації навантажувачів»;

Автонавантажувач РЕ8ТА РУ-20А, 1992 року, державний номерний знак НОМЕР_1 не забезпечений журналом нагляду (паспортом) виробника, чим порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункт 5 розділу У НПАОП 0.00-1.83-18 «Правила охорони праці під час експлуатації навантажувачів».

Наявність зазначених вище порушень зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку наявності підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду, суд виходить з такого.

Положеннями статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу з питань праці України, затвердженого Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року N 96, Державна служба з питань праці Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Пунктом 3 Положення про Державну службу з питань праці України, основними завданнями Держпраці є: 1) реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; 2) здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні; 3) здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; 4) організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об`єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об`єктів Єдиної газотранспортної системи.

Відповідно до п. 7 Положення про Державну службу з питань праці України, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до абз. 2 ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон України №877-V), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 4 Закону України №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно частини сьомої статті 7 Закону України №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Державна політика в галузі охорони праці визначена статтею 4 Закону України Про охорону праці від 14.10.1992 року № 2694-XII (далі - Закон України № 2694-XII), якою визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням. Державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Згідно ст. 38 Закону України "Про охорону праці" державний нагляд за яким законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно положень пункту 4 Положення про Управління Держпраці, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 № 340, відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в і безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань:

- забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту;

- монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

- безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення;

- виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів;

- організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони, навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Здійснює державний нагляд (контроль) у сфері гігієни праці, у тому числі нагляд (контроль) за:

- факторами виробничого середовища та виробничих операцій, наявність та виконання яких можуть шкодити здоров`ю працівників;

- виконанням заходів щодо запобігання виникненню професійних захворювань;

- дотриманням вимог санітарних норм та правил;

- своєчасним здійсненням профілактичних заходів, спрямованих на попередження шкідливої дії факторів виробничого середовища і трудового процесу, збереження здоров`я працівників;

- наявністю обов`язкових медичних оглядів працівників.

Здійснює державний нагляд (контроль) у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки та потенційно небезпечними об`єктами, з питань проведення ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом (ч.7 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

Виходячи із системного аналізу вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері охорони праці, що створює загрозу життю та здоров`ю людей та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Адміністративний суд, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сфері охорони праці створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і не були усунуті суб`єктом господарювання, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування.

Поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та віднесено до сфери захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Судовим розглядом встановлено, що актом перевірки встановлено порушення статей 13, 21 Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний забезпечити належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 глави 3 розділу VI НПАОП 0.00- 1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», періодичному технічному огляду підлягає обладнання, що перебуває в експлуатації: після закінчення призначеного строку служби (граничного строку експлуатації) або продовжуваного строку безпечної експлуатації в терміни, встановлені регламентом технічних оглядів на продовжуваний строк безпечної експлуатації або висновком експертизи.

Відповідно до п.5 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року №687, технічний огляд та/або експертне обстеження устаткування проводять атестовані в установленому порядку фахівці спеціалізованої, експертної та уповноваженої організації, які безпосередньо не беруть участі у проектуванні, виготовленні, постачанні, придбанні, володінні, користуванні, монтажі, налагоджуванні, технічному обслуговуванні, ремонті, модернізації, реконструкції чи заміні цього або аналогічного устаткування.

Відповідно до п. 36 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року №687 після проведення експертного обстеження, технічного огляду фахівець експертної організації робить відповідний запис у паспорті устатковання (крана) про проведення і результати експертного обстеження, технічного огляду, дозволені параметри і строк експлуатації, скріплюючи його печаткою.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. Одержання дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки не вимагається у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно з п. 7 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1107 (в редакції, який діяв на день виявлення порушення), дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки (ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та дозвіл експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (додатки 2 та 3 до цього Порядку) видається територіальним органом Держпраці за місцем державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця.

Водночас, постановою КМУ від 03.03.2020 р. № 207, яка набрала чинності 12.03.2020 року, внесено зміни до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1107.

Згідно пункту 1 вказаної постанови пункт 9 викладено у такій редакції: для одержання дозволу роботодавець, виробник або постачальник подає особисто, через уповноважену ним особу або надсилає поштою до територіального органу Держпраці чи адміністратора центру надання адміністративних послуг у паперовій формі або в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держпраці, заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додається: на виконання робіт підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання робіт підвищеної небезпеки; на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки; на застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки - висновок експертизи щодо відповідності машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Відповідно до пункту 21 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені в додатку 6 (пункт 17 - ремонт, технічне обслуговування, машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені в додатках 3 і 7 (пункт 9 - посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа; пункт 10 - вантажопідіймальні крани та машини; пункт 12 - технологічні транспорті засоби) до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки), експлуатація (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені в додатку 7 (пункт 9 - посудини, що працюють під тиском понад 0,05 МПа; пункт 10 - вантажопідіймальні крани та машини), здійснюються роботодавцем, виробником або постачальником на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.

Декларація за формою згідно з додатком 8 подається роботодавцем, виробником або постачальником не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки. Декларація подається роботодавцем, виробником або постачальником, уповноваженою ним особою або надсилається поштою до територіального органу Держпраці або адміністратора центру надання адміністративних послуг у паперовій формі або в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держпраці.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці.

Суд констатує, що порушення вищеназваних вимог законодавства, зокрема, експлуатація несправного устаткування та (або) експлуатація устаткування з порушенням правил та вимог, а також роботи виконувані працівниками без відповідної професійної підготовки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють на підприємстві.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі актів, складених за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Частиною 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, робіт, надання послуг суб`єктам господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

В ході розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту виявлених порушень та належних і допустимих доказів усунення всіх виявлених порушень.

Суд зазначає, що при прийнятті рішення суд враховує, що життя та здоров`я людини має бути найвищою цінністю у суспільстві.

Недотримання правил у сфері охорони праці може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушуватиме конституційно закріплені права людей, зокрема тих, які працюють на ТОВ "Турбогаз".

Суд зазначає, що стороною відповідача не надано достатніх доказів на підтвердження того, що вищезазначені порушення усунуто, та обладнання й устаткування працюють у відповідності та з дотримання виробничих стандартів без створення загрози життю та здоров`ю робітників.

Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил у сфері охорони праці слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

Водночас, існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Вказані висновки кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.06.2018 р. по справі № 823/589/16.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що застосування відповідних заходів реагування є необхідним оперативним та превентивним способом впливу з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері охорони праці.

Вказані висновки кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.12.2018 р. по справі № 826/13896/16.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28.02.2019 року по справі №810/2400/18, захід реагування не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

При цьому, згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 4 Закону України №877-V, відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 73 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 74 КАС України).

Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які свідчать про те, що відповідачем усунуті всі порушення вимог законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, зафіксовані у акті перевірки, суд приходить до висновку, що наявні підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до ТОВ "Турбогаз Ужгород" до повного усунення порушень, шляхом зупинення експлуатації: крана - балки 1981 р.в. інв. №9058; крана - балки 1978 р.в., інв. №900(001), заводський №14543; автонавантажувача DESTA DV-20A, 1992 року, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до приписів ст.139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Управління Держпраці у Закарпатській області до Товариство з обмеженою відповідальністю "Турбогаз Ужгород" про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - задовольнити повністю.

2. Застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбогаз Ужгород" (, адреса: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Болгарська, 3) шляхом зобов`язання зупинити:

- крана - балки 1981 р.в. інв. №9058;

- крана - балки 1978 р.в., інв. №900(001), заводський №14543; автонавантажувача DESTA DV-20A, 1992 року, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.А. Гебеш