Справа № 540/437/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/437/21
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2020 року №Ю-12485-17, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

09 лютого 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-12485-17 від 04.12.2020 в сумі 6277022,21 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що отримав вимогу ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 про сплату боргу (недоїмки), відповідно до якої ТОВ «Амалтея» має станом на 30.11.2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 6 277 022,21 грн. Стверджує, що відповідачем порушені вимоги абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 р., а саме: невчасно надіслано вимогу від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 позивачу. Так, згідно вимоги, що оскаржується, вона сформована 04 грудня 2020 р., а згідно штрих коду 887 конверту рекомендованого поштового відправлення надіслана на ТОВ «Амалтея» 14.12.2020 р., тобто із порушенням триденного терміну. Також відповідачем порушений пункт 7 розділу VI Інструкції, згідно якого якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про і сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Так відповідач раніше надіслав ТОВ «Амалтея» вимогу від 10.11.2020 року № Ю-12485-17 на суму недоїмки 5 998 365,26 грн. Таким чином, виходячи зі змісту підпункту 7 розділу VI Інструкції, контролюючий орган повинен був у вимозі №Ю-12485-17 від 04 грудня 2020 р. вказати суму недоїмки 278 656,95 грн., яка, дорівнює різниці між 6 277 022,21 грн. та 5 998 365,26 грн.

Стверджує, що незаконність вимоги 04.12.2020 року № Ю-12485-17 на стадії її формування та надсилання платнику полягає у тому, що контролюючим органом порушені вимоги пункту 7 розділу VI Інструкції, а саме, вказані у вимозі суми дорівнюють не тій сумі, на яку відбулося зростання боргу (недоїмки), а сумі заборгованості платника єдиного соціального внеску на кінець календарного місяця, Таким чином до вимоги від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 входить і сума заборгованості за єдиним внеском, яка сформувалася раніше та вже увійшла до попередньої вимоги від 10.11.2020 р. №Ю-12485-17. Тобто, одна і та ж сума боргу за єдиним внеском входить до кількох вимог ГУ ДПС, які є виконавчими документами. В свою чергу, органи державної виконавчої служби при отриманні цих виконавчих документів, на підставі Закону України «Про виконавче провадження» з однієї і той же суми боргу декілька разів стягують виконавчий збір у розмірі 10 % від суми, що підлягає примусовому стягненню.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов повністю.

Представник Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що незначне порушення строку надіслання оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), сформованої в межах визначеного законодавством строку, по суті не впливає на правильність її формування, не спростовує наявності у позивача недоїмки з єдиного внеску та не нівелює обов`язку його сплати як такого. Вказаний висновок відповідає позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 14.03.2019 року по справі №826/12543/17. Стверджує, що оскаржуваною вимогою не визначаються зобов`язання позивача зі сплати єдиного внеску. Визначена у оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 сума недоїмки у розмірі 6277022,21 грн. складається виключно із своєчасно не сплачених зобов`язань, які самостійно задекларовані позивачем. Позивач не заперечує наявності зазначеної суми недоїмки, не ставить під сумнів її розмір та підстави нарахування.

Відповідач зазначає, що спірна вимога від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 лише відображає загальну суму недоїмки, актуальну станом на 30.11.2020 року, яка не є узгодженою та не звернена до стягнення. Сформована на першому етапі вимога не направляється для примусового виконання до органу ДВС. Вимога про сплату боргу (недоїмки) набуває статусу виконавчого документу лише на другому етапі. До органу ДВС направляється вимога, яка містить у третій частині літеру У, та яка сформована після закінчення процедури узгодження суми недоїмки, зазначеної у вимозі сформованій на першому етапі, та тільки на суму зростання боргу (недоїмки), з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення, та з виключенням суми боргу, зазначеної у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» відмовлено повністю.

На вказане рішення суду товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея» подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено невідповідність висновків обставинам справи, у зв`язку з чим неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. У зв`язку з викладеним, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі прийняло вимогу від 04.12.2020 року №Ю-12485-17 про сплату боргу (недоїмки), відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея» має станом на 30.11.2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 6 277 022,21 грн.

Зазначену вимогу ТОВ «Амалтея» отримало 19.12.2020 року та подало скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України від 19.01.2021 року №1305/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги вимога ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 залишена без змін.

Не погодившись із вимогою, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року за №2464-VI (надалі-Закон №2464-VI, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 Закону № 2464).

За визначенням ч.ч.8, 12 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

При цьому, у статті 14 Закону №2464-VI встановлені повноваження органів доходів і зборів, серед них визначено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Як встановлено, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.11.2020 року загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску становила 6277022,21 грн., яка складається виключно із своєчасно не сплачених зобов`язань позивача, які самостійно ним задекларовані.

У зв`язку із збільшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, порівняно із попереднім періодом, у відповідності до вимог пункту 3, 4 розділу VI Інструкції №449, та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно яких загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30.11.2020 року становила 6277022,21 грн., відповідачем сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2020 року № Ю-12485-17.

Вказана вимога направлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Колегія суддів у межах дослідження питання щодо дотримання податковим органом строку надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) звернув увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.03.2019 року по справі №826/12543/17, за яким - незначне порушення строку надіслання оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), сформованої в межах визначеного законодавством строку, по суті не впливає на правильність її формування, не спростовує наявності у позивача недоїмки з єдиного внеску та не нівелює обов`язку його сплати як такого.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464 у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Згідно пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Відповідно до пункту 5 розділу VI Інструкції № 449 у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):

- вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

- надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів).

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

Відповідно до пункту 7 розділу VI Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) набуває статусу виконавчого документу лише на другому етапі. До органу ДВС направляється вимога, яка містить у третій частині літеру «У», та яка сформована після закінчення процедури узгодження суми недоїмки, зазначеної у вимозі сформованій на першому етапі, та тільки на суму зростання боргу (недоїмки), з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення, та з виключенням суми боргу, зазначеної у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Отже, сформована на першому етапі вимога не направляється для примусового виконання до органу ДВС, оскільки ще не є узгодженою.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку позивач оскаржує вимогу від 04.12.2020 року № Ю-12485-17, яка фіксує суму заборгованості із ЄСВ станом на 30.11.2020 року, надіслана позивачу у порядку узгодження та на даному етапі до її узгодження не є виконавчим документом.

Відтак, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те наведені у позові обґрунтування протиправності вимоги від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 можуть мати місце лише при оскарженні позивачем узгодженої вимоги (із літерою «У»), яка є виконавчим документом і може бути надіслана до виконавчого органу, проте ще не прийнята податковим органом, оскільки на даний час триває процедура узгодження вимоги від 04.12.2020 року № Ю-12485-17 у судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 04.03.2022 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.