Справа № 204/9619/21
Суддя: Книш А. В.
Дата ухвалення: 2022-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №204/9619/21
Провадження №2-а/204/19/22

РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого - судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Коліус Анни Олександрівни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5085728 від 28 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити; стягнути на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 8000 грн та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 листопада 2021 року приблизно о 15 год. 00 хв. його було зупинено патрульним екіпажем Управління патрульної поліції та на службовій машині були виключені проблискові маячки. До позивача підійшов працівник патрульної поліції, тримаючи в руках прилад TruCam, який був не закріплений та без штативу. Позивача було повідомлено про порушення ч. 4 ст. 122 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Жодних відео про порушення ч. 4 ст. 122 КУпАП позивачу надано не було, патрульний не забезпечив позивачу його законного права на правничу допомогу та ніяких доказів позивачу наведено не було. З Єдиного веб-додатку електронних послуг «ДІЯ» позивач дізнався, що 28 листопада 2021 року водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 103 км/год в населеному пункті, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху на 53 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TruCam ТС000314. Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу не вручено, поштою нічого не направлялось. 30 листопада 2021 року позивач звернувся до Управління патрульної поліції із заявою про ознайомлення зі справою та витребування матеріалів справи, після чого отримав копію постанови від 28 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності та матеріали справи. В порушення вимог ст. 283 КУпАП постанова серії ЕАО №5085728 від 28 листопада 2021 року не підписана посадовою особою, що розглядала справу, а тому є недійсною. Також система цифр 1700 не може бути грошовим стягненням. Вказує, що в оскаржуваній постанові зазначений час вчинення правопорушення 14:53:31, що суперечить даним, які вказані у матеріалах справи, відповідно до яких час вчинення правопорушення вказано 14:59:31. Позивач зауважує, що був позбавлений можливості скористатись правом на правову допомогу та відповідачем не вжито жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати право на отримання такої допомоги. Працівник поліції не роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП України, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також в оскаржуваній постанові відсутні посилання на Правила дорожнього руху, які саме регулюють перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Крім того, постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджуються обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху. Відео та фото з матеріалів справи, що додані до оскаржуваної постанови, не містять інформації та доказів про дорожній знак 5.45 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення позивачем. Патрульний поліцейський здійснював вимірювання з руки вимірювальною технікою, без фіксації пристрою, а тому фіксування руху проводилось у незаконний спосіб і не може бути підставою для накладення штрафу. Показання лазерного приладу TruCam ТС000314 не можуть вважатися допустимими доказами на підтвердження того, що позивачем було перевищено дозволений швидкісний режим, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що зазначений прилад пройшов процедуру його затвердження як типу засобу вимірювальної техніки та отримав відповідний сертифікат (свідоцтво) перевірки. Також жодних даних про те, чи пройшов лазерний прилад TruCam ТС000314 повірку немає. У свідоцтві немає жодних відомостей про прилад з назвою «лазерний прилад TruCam ТС000314», як зазначено в оскаржуваній постанові, що дає підстави сумніватися в ідентичності приладу, описаного у свідоцтві №22-01/23889 від 03 листопада 2021 року про повірку та вказаного у постанові. Враховуючи викладене, оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12 січня 2022 року на адресу суду надійшли пояснення представника третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Головка Є.Ю., в яких він зазначає, що 28 листопада 2021 року близько 14 год. 53 хв. відповідачем було винесено постанову серії ЕАО №5085728 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 1700 грн. Позивач, керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD, з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту м. Дніпро по вул. Заповідна, неподалік будинку 130, зі швидкістю 103 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 53 км/год. Замірювання швидкості руху здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCam №000314. Вказує, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Наголошує, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не зазначає в своєму позові, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. В ході розгляду справи відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Таким чином, відповідачем при розгляді справи було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Можливість перенесення поліцейським розгляду справи про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачена. Також якщо з якоїсь невстановленої причини дорожній знак 5.70 був відсутній на ділянці дороги, на якій здійснювалась фіксація порушення швидкісного режиму позивачем, така обставина жодним чином не зумовлює відсутність повного складу адміністративного правопорушення у діях останнього. Стосовно вимог компенсації витрат вказує, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимим доказами, а тому вважає, що підстави для компенсації витрат позивача на правову допомогу відсутні. Сплачена позивачем сума на правничу допомогу є відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України не є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/23889, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 03 листопада 2021 року та чинного до 03 листопада 2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000314 є придатним до застосування. Можливість використання виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року №04/02/03/-3008. Крім того, лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Враховуючи викладене, вважає оскаржувану постанову прийнятою на підставі беззаперечних фактичних даних, а дії поліцейських такими, що в повному обсязі відповідають нормам діючого законодавства.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 року виключено з кола третіх осіб Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Коліус Анни Олександрівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі та залучено в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції до розгляду даної адміністративної справи.

21 лютого 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Енгельс О.В. посилався на обставини, викладені раніше у поясненнях представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Головка Є.Ю. Додатково зазначив, що Управління є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції та не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України чи банківських установах. Отже, Управління є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, а відтак не може виступати окремим учасником даної справи.

Відповідь на відзив, яка надійшла на адресу суду 02 березня 2022 року судом до уваги не приймається, оскільки такий документ надійшов на адресу суду електронною поштою у відсканованому вигляді без електронного цифрового підпису.

Дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

28 листопада 2021 року відносно позивача старшим лейтенантом поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коліус Анною Олександрівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5085728, згідно якої 28 листопада 2021 року о 14 год. 53 хв. у м. Дніпро, вул.Заповідна, 130, позивач, керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD, номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 103 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 53 км/год, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TruCam 000314. На підставі даного порушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн (а.с.11).

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 статті 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці із наданням доказу щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху.

З досліджених судом доказів, не встановлені обставини, викладені старшим лейтенантом поліції Коліус А.О. в оскаржуваній постанові.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачами надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam від 28 листопада 2021 року, у яких часом скоєння позивачем адміністративного правопорушення зазначено «14:59:31» (а.с.15).

В той час як у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5085728, час скоєння адміністративного правопорушення зазначений «14:53:31» (а.с.60).

Враховуючи зазначене, відповідачами не доведено, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху саме о 14 год. 53 хв., як про це зазначено в оскаржуваній постанові.

Абзацом 59 пункту 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що населений пункт є забудованою територією, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 53 км/год в населеному пункті, однак в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в населеному пункті, а саме на здійснення вимірювання швидкості руху лазерним приладом TruCam 000314. Проте, даний доказ суд не може взяти до уваги, оскільки, як вже зазначалося, вказаним лазерним приладом було зафіксовано перевищення швидкості в інший час, аніж в той, що зазначений в оскаржуваній постанові.

Інших належних та допустимих доказів відповідачами суду не надано.

Отже, з наданих відповідачами доказів неможливо встановити, що позивач рухався у вказаний в постанові час в межах населеного пункту.

Крім того, у постанові серії ЕАО №5085728 від 28 листопада 2021 року, якою застосовано адміністративне стягнення до позивача, не зазначено, який саме пункт Правил дорожнього руху України порушено останнім.

Також, відповідачами не було надано суду жодних доказів, з яких можливо було б встановити обставини щодо дотримання відповідачем процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, відповідачі зазначеного обов`язку не виконали та не надали до суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, склад якого передбачено ч.4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Сама ж по собі наявність такої постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з закриттям провадження по адміністративній справі.

Решті доводів позивача стосовно протиправності оскаржуваної постанови суд не надає оцінки виходячи з наявних підстав для прийняття судового рішення про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

У відзиві на позовну заяву представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції зазначав, що Управління є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та не може виступати окремим учасником даної справи, однак з матеріалів справи вбачається, що старший лейтенант поліції Коліус А.О., яка винесла оскаржувану постанову, працює саме в Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, доказів протилежного суду не надано.

При цьому судом враховується, що відповідачем у даній справі є територіальний підрозділ Департаменту патрульної поліції, а саме Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

З огляду на наведене, Департамент патрульної поліції () є юридичною особою, за рахунок бюджетних асигнувань якої мають бути відшкодовані судові витрати, понесені позивачем у даній справі.

Оскільки, позивач не є суб`єктом владних повноважень та судове рішення ухвалене на його користь, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за подачу адміністративного позову у розмірі 454 грн. (а.с.1) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 757/52466/18-а та Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі 543/775/17.

Крім того, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн (а.с.16-26).

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано наступні документи: договір про надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2021 року №29/11/21; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2021 року №1080413; рахунок-фактуру від 02 грудня 2021 року; прибутковий касовий ордер №032/12 від 02 грудня 2021 року; акт прийому-передачі виконаних робіт від 06 грудня 2021 року.

Згідно акта прийому-передачі виконаних робіт від 06 грудня 2021 року, представником позивача адвокатом Кустовим С.В. були виконані наступні роботи: збір первинної інформації; аналіз отриманих документів; правові консультації клієнта у зв`язку із порушенням права; аналіз судової практики в аналогічних адміністративних справах; ознайомлення з матеріалами справи; підготовка, складання, направлення позовної заяви до суду; представництво, супровід в судових засіданнях. Загальна вартість виконаних робіт становить 8000 грн (а.с.26).

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, відповідно до якої справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними. Водночас це не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу. Навіть у справах незначної складності та у справах, де розмір накладених санкцій є невеликим, особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, а у подальшому до суду для захисту своїх порушених прав. Разом з тим, вона не може розраховувати, що сума витрачених коштів буде їй відшкодована судом у повному обсязі без урахування вищевказаних обставин.

У даному випадку не можна вважати, що при встановленні гонорару в розмірі 8000 грн була врахована складність справи та інші істотні обставини.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому, вартість такої послуги, а саме 8000 грн, в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Суд враховує, що предметом розгляду у даній справі було встановлення правомірності постанови від 28 листопада 2021 року серії ЕАО №5085728 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1700 грн, тієї обставини, що представництво та супровід в судових засіданнях не відбувалося, оскільки справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 3454 грн (454+3000).

Керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 122, 123, 243246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Коліус Анни Олександрівни (місцезнаходження: м. Дніпро, Троїцька площа, буд.2А), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Дніпро, Троїцька площа, буд.2А) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2021 року серії ЕАО №5085728 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу у розмірі 1700 гривень на ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП, винесену старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коліус Анною Олександрівною.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3454 (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: