Справа № 260/4945/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2022 року м. Ужгород№ 260/4945/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання Ковач Є.М.,

за участі:

позивач не з`явився,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області №0700-0204-8/34665 від 13 вересня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.09.1983 по 11.07.1984 роки та призначити йому пенсію, починаючи з 18.08.2021 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 22.09.1983 по 11.07.1984 сезонним працівником н/склад робочим, записи про який містяться у трудовій книжці позивача. Причини відмови у такому зарахуванні відповідач зазначає, що оскільки запис у трудовій книжці про даний період не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві праці України, Міністерстві соціального захисту населення України та Міністерстві юстиції України 17.08.1996р. за №110, а саме: дата заповнення 02.09.1985р., згідно довідки №312 від 17.05.2021р. запис про звільнення в липні 1984 року відсутній, а у відомостях про нарахування заробітної плати зазначено лише ініціали, що унеможливлює ідентифікувати особу. Вважає, що наведені обставини відмови є формальними та суперечливими відписками пенсійного органу, які порушили його конституційні права та гарантії на отримання належної йому пенсії, а отже потребують судового захисту. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

26 жовтня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області позов не визнало, у відзиві на позовну заяву вказує на те, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії Головне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами і підзаконними нормативно-правовими актами. Вважає, що розмір пенсії позивача обчислений правильно, відповідно до поданих документів про стаж та заробіток, згідно з чинним законодавством. А тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 грудня 2021 року до суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві як співвідповідача.

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві правом подання відзиву на позовну заяву не скористалося.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідачі явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою №1901 про призначення йому пенсії по віку.

Розглянувши документи, подані для призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №33 від 26.08.2021 pоку, оскільки страховий стаж роботи позивача становить 27 років 3 місяці 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , останньому до страхового стажу не враховано період роботи з 22.09.1983 року по 11.07.1984 року, оскільки запис Б трудовій книжці про даний період не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві праці України, Міністерстві соціального захисту населення України та Міністерстві юстиції України 17.08.1996 року за №110, а саме: дата заповнення 02.09.1985 року, згідно довідки № 312 від 17.05.2021 року запис про звільнення в липні 1984 року відсутній, а у відомостях про нарахування заробітної плати зазначено лише ініціали, що унеможливлює ідентифікувати особу.

Головним управлінням листом за № 0700-0204-8/34666 від 13.09.2021 року повідомлено ОСОБА_1 про відмову в призначенні йому пенсії.

Вважаючи таку відмову протиправною та необґрунтованою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 26 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (зі змінами та доповненнями) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2020 по 31 грудня 2020 - не менше 27 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Так, п. 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За правилами п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Порядок ведення трудових книжок працівників регулює Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція № 58).

У п. 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.09.2021 року судом встановлено, що причиною відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 22.09.1983 по 11.07.1984 слугувало те, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві праці України, Міністерстві соціального захисту населення України та Міністерстві юстиції України 17.08.1996 року за №110, а саме: дата заповнення 02.09.1985 року, згідно довідки № 312 від 17.05.2021 року запис про звільнення в липні 1984 року відсутній. Крім того, у відомостях про нарахування заробітної плати зазначено лише ініціали, що унеможливлює ідентифікувати особу.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивача суд встановив, що під №6 міститься запис про прийняття позивача на сезонні роботи по договору з 22.09.1983 року на підставі наказу №88 від 22.09.1983 року. Під №7 у трудовій книжці позивача міститься запис про відчислення у зв`язку із закінченням терміну договору з 11.07.1984 року на підставі наказу №62 від 12.07.1984 року.

Оцінюючи доводи у справі, суд вказує про наступне.

Так, на момент внесення у трудову книжку позивача спірних записів, була чинна Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затверджена наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Підпунктом 1.1. Інструкції № 58 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

З огляду на викладене суд зазначає, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції № 58, записи в трудовій книжці про роботу позивача у спірний період відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач та відбиток печатки підприємства.

Натомість, зазначені у листі ГУ ПФУ в Закарпатській області причини відмови не є тими недоліками трудової книжки чи записів у них, за наявності яких трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами для підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17 (К/9901/768/17).

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

При цьому, суд досліджуючи трудову книжку не встановив наявність закреслень, перекреслень чи внесення виправлень. Всі записи здійснені чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Так, відповідно до архівної довідки №312 від 17.05.2021 року вбачається, що інформація про звільнення ОСОБА_1 з 11.07.1984 року відсутня, однак відповідно до цієї ж довідки вбачається, що ОСОБА_1 працював на підприємстві у спірний період і містяться дані про його заробітну плату.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.02 2020 у справі № 291/99/17 висловив думку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

У той же час, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача з момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії з моменту призначення пенсії за віком.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач помилково просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області №0700-0204-8/34665 від 13 вересня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, оскільки рішення, яким відмовлено йому у призначенні пенсії є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.08.2021 року №33.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.08.2021 року №33, так як наслідок наявність підстав для його скасування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 22.09.1983 по 11.07.1984 роки та призначити йому пенсію, починаючи з 18.08.2021 року, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Водночас суд зауважує, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отож, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 19.01.2021, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 18.08.2021, тобто поза межами строку визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 18.08.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 18.08.2021 року.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування, відповідач правомірності оскаржуваного рішення не довів. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в процесі судового розгляду.

Відтак, з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи з 22.09.1983 року по 11.07.1984 року сезонним працівником на н/склад робочим з дати звернення з заявою про призначення пенсії 18.08.2021 року.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.08.2021 року №33 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи з 22.09.1983 року по 11.07.1984 року у Первомайський ЛПХ та призначити за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з дати звернення з заявою про призначення пенсії 18.08.2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 березня 2022 року.

СуддяЯ. М. Калинич