Справа № 160/11757/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
15.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодів трудової діяльності в якості фізичної особи-підприємця з 08.09.1994р. по 05.07.1996р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди трудової діяльності в якості фізичної особи-підприємця з 08.09.1994р. по 05.07.1996р., з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, а саме: з 21 січня 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо зарахувавши до його трудового стажу періоди трудової діяльності в якості фізичної особи-підприємця з 08.09.1994р. по 05.07.1996р., з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, а саме: з 21 січня 2021 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що навесні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії за віком на підставі ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте, пенсійний орган прийняв рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 25 років, а також цим рішенням протиправно відмовив у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів його трудової діяльності як фізичної особи-підприємця з 08.09.1994р. по 05.07.1996р., в той час, як трудова діяльність позивача в якості фізичної особи-підприємця за вказаний період є підтвердженою довідкою Жовтоводського міського відділу Пенсійного фонду України від 14.09.1999р. №495, в якій, зокрема, зазначено, що в цей період здійснювалося нарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування і його перерахування до органів пенсійного фонду. Вказана довідка була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, проте, безпідставно ним не врахована. Отже, позивач вважає, що відповідачем у даному випадку допущено протиправну бездіяльність щодо не зарахування до його трудового стажу спірного періоду трудової діяльності в якості фізичної особи-підприємця та просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та витребувано у ОСОБА_1 інформацію та докази на її підтвердження стосовно того, на якій системі оподаткування він перебував у період здійснення підприємницької діяльності з 08.09.1994 по 05.07.1996 рр. та докази реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта підприємницької діяльності (копію свідоцтва, патенту тощо).
12.08.2021р. позивачем на виконання вимог ухвали суду від 20.07.2021р. надано копію відповіді Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2021р. №6485/АП/04-36-70-10, наданої ОСОБА_1 на його звернення щодо отримання відомостей про його підприємницьку діяльність за спірний період, в якій зазначено, що інформація про систему оподаткування, на якій перебував ОСОБА_1 у період здійснення підприємницької діяльності з 08.09.1994 по 05.07.1996 рр., в ГУ ДПС у Дніпропетровській області відсутня, відповідно до даних ІС «Податковий блок» дані про перебування ОСОБА_1 на обліку як фізичної особи-підприємця, про систему оподаткування в Жовтоводській ДПІ відсутні. Водночас, за відповідною інформацією запропоновано звернутися до відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
28.08.2021 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, при цьому, листом від 21.05.2021р. позивача було повідомлено, що його особова справа не збереглася, а в електронній базі даних Обліку сплати страхових внесків дані про позивача, як платника внесків, не знайдено, отже, для врахування спірного періоду провадження позивачем підприємницької діяльності останньому необхідно надати свідоцтво про реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності та документи про перебування на системі оподаткування, чого останнім зроблено не було. Таким чином, на думку відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень, згідно з діючим законодавством, тому у задоволенні позову слід відмовити.
Також на виконання вимог ухвали суду від 20 липня 2021 року відповідачем надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258-262 КАС України, а також з урахуванням того, що з 16.08.2021 року по 03.09.2021 року, включно, суддя Турова О.М. перебувала у щорічній відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.04.2021р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після досягнення 55-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком на підставі ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої, зокрема, долучив копію посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого П`ятихатським об`єднаним районним військовим комісаріатом 29.05.2008р., згідно з яким ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а також копію довідки Жовтоводського міського відділу Пенсійного фонду України від 14.09.1999р. №495, в якій, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 за період з 08.09.1994р. по 05.07.1996р., як приватний підприємець, нараховував збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, утримував та перераховував до Пенсійного фонду 1%, 2%, єдиний фіксований податок, обов`язковий страховий збір з громадян згідно законодавства.
Рішенням від 23.04.2021р. №49 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що загальний страховий стаж позивача становить лише 23 роки 02 місяці 25 днів, що є недостатнім у розумінні приписів п.20 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому, за наданими документами до страхового стажу позивача неможливо врахувати період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 17.09.1994р. по 05.07.1996р., оскільки відсутня сплата страхових внесків.

27.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо зарахування спірного періоду до його страхового стажу.

Листом від 21.05.2021р. за вих. №16815-13537/Ч-01/8-0400/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами розгляду вищевказаної заяви позивача повідомило останнього про неможливість надати інформацію про сплату ОСОБА_1 страхових внесків за період з 17.09.1994р. по 05.07.1996р., а також про відсутність підстав для зарахування до його страхового стажу вказаного періоду здійснення ним підприємницької діяльності та зазначило що для зарахування цього періоду позивачеві слід надати свідоцтво про реєстрацію суб`єктом підприємницької діяльності та документи про перебування на тій чи іншій системі оподаткування.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 17.09.1994р. по 05.07.1996р., ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

При цьому, п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, мають особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

За приписами ст.11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004р. порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637), час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз.1 п.п.2 п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абз.3 п.п.2 п.2.1 Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності з 11.10.2017р., внесено зміни до розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, а саме доповнено пунктом 31.

Так, з 11.10.2017 року відповідно до підпункту 1 пункту 31 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, а до 01 липня 2000 року - довідкою Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Такий висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі № 643/20104/15-а.

При цьому, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також, час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства, може бути зарахований до їх трудового стажу виключно за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Водночас, належними доказами, якими підприємець, що здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Як свідчать матеріали справи, ані при зверненні до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії 16.04.2021р., ані при зверненні до суду з цією позовною заявою, ОСОБА_1 не було надано доказів щодо реєстрації його як суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (приватного підприємця) (ані свідоцтва, ані довідки тощо), а також жодних доказів відносно того на якій саме системі оподаткування він перебував у разі здійснення ним підприємницької діяльності у період з 08.09.1994р. по 05.07.1996р.

Крім цього, позивачем не надано доказів наявності відповідних записів в його трудовій книжці щодо здійснення ним підприємницької діяльності у спірний період.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2021р. №6485/АП/04-36-70-10, наданого у відповідь на звернення позивача щодо отримання відомостей про його підприємницьку діяльність за спірний період, відповідно до даних ІС «Податковий блок» дані про перебування ОСОБА_1 на обліку як фізичної особи-підприємця, про систему оподаткування в Жовтоводській ДПІ відсутні; враховуючи наведене, інформація про систему оподаткування, на якій перебував ОСОБА_1 у період здійснення підприємницької діяльності з 08.09.1994 по 05.07.1996 рр., в ГУ ДПС у Дніпропетровській області також відсутня.

Також у листі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2021р. №6485/АП/04-36-70-10 відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків у період з 08.09.1994 по 05.07.1996 рр.

З матеріалів справи також встановлено, що у базі даних Реєстру застрахованих осіб відсутня інформація про сплату ОСОБА_1 страхових внесків у цей період.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.05.2021р. за вих. №16815-13537/Ч-01/8-0400/21 позивача повідомлено про відсутність його особової справи, а також про те, що в електронній базі даних Обліку сплати страхових внесків дані про позивача, як платника внесків, не знайдено.

Щодо наданої позивачем копії довідки Жовтоводського міського відділу Пенсійного фонду України від 14.09.1999р. №495, в якій, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 за період з 08.09.1994р. по 05.07.1996р., як приватний підприємець, нараховував збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, утримував та перераховував до Пенсійного фонду 1%, 2%, єдиний фіксований податок, обов`язковий страховий збір з громадян згідно законодавства, то, по-перше, вказана довідка не може бути доказом того, що позивач дійсно був суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою (приватним підприємцем), бо окрім прізвища, ім`я та по-батькові ця довідка не містить жодних інших реквізитів, які б дозволяли ідентифікувати особу, якій вона видана (ідентифікаційного коду, паспортних даних тощо), по-друге, з цієї довідки неможливо встановити на якій саме системі оподаткування перебувала вказана в ній особа та що саме - збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, єдиний фіксований податок чи обов`язковий страховий збір з громадян згідно законодавства вона сплачувала, бо жоден з перелічених платежів в цій довідці не підкреслено як такий, про який йдеться.

За таких обставин, надані позивачем документи не надають можливості встановити чи дійсно він був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа (приватний підприємець) та, якщо і був, то на якій саме системі оподаткування перебував, а, отже, якими саме документами повинен підтверджувати сплату ним страхових внесків (спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків).

Відповідачем також не підтверджено реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (приватного підприємця) та сплату позивачем страхових внесків за цей період.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про правомірність дій пенсійного органу в частині не зарахування періоду з 08.09.1994р. по 05.07.1996р. до трудового (страхового) стажу позивача, а, отже, про відсутність задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності в якості фізичної особи-підприємця з 08.09.1994р. по 05.07.1996р., а також іншої частини позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити таке зарахування, нарахування та виплату пенсію ОСОБА_1 з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, а саме: з 21 січня 2021 року, бо ці вимоги є похідними від першої позовної вимоги, у задоволенні якої судом відмовлено.

При цьому, відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено, що оскаржувані дії ним вчинено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії; натомість позивачем не доведено, а матеріалами справи не підтверджено законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем доведено правомірність свої дій, що оскаржуються, належними та достатніми доказами, а в ході розгляду справи не встановлено порушення спірними діями прав позивача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 06 вересня 2021 року.

Суддя: О.М. Турова