Справа № 500/529/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/529/22

02 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати рішення від 30.12.2021 №1900-0207-8/39572 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян (відділ обслуговування громадян № 4 (сервісний центр)), оформлене листом про відмову у зарахуванні їй до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1980 по 01.04.2000 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, потім телятницею у тому ж колгоспі та Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (далі ТзОВ ім. Шевченка) телятницею;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян (відділ обслуговування громадян № 4 (сервісний центр)), зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1980 по 01.04.2000 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, потім телятницею у тому ж колгоспі та ТзОВ ім. Шевченка телятницею та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», провівши перерахунок пенсії з 26.12.2021.

В обґрунтування позову вказує, що з настанням 60 років звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та надала необхідні для цього документи. Однак їй було відмовлено в призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.01.1980 по 01.04.2000 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, потім телятницею у тому ж колгоспі та ТзОВ ім. Шевченка телятницею у зв`язку з тим, що дата заповнення трудової книжки на титульній сторінці не відповідає першому запису, а архівні довідки не можуть бути взяті до уваги через те, що у їх тексті у відомостях про позивачку по батькові зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

Позивач вважає відмову протиправною через її абсурдність та нелогічність, бо частково період роботи в цих же підприємствах з 01.01.1999 по 31.12.2003 відповідачем зараховано за даними персоніфікованого обліку.

Також позивач наголошує, що недоліки у заповненні архівних довідок не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу, оскільки такий підтверджується записами у трудовій книжці, яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи для призначення пенсії. Недоліки заповнення трудової книжки допущені не з її вини та не повинні впливати на її право на пенсію. Відтак вважає, що відмова відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу порушує її законні права та інтереси.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Одночасно суд зобов`язав відповідача у строк для подання відзиву надати суду всі матеріали, що стали підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу і призначенні пенсії за віком, у тому числі заяву про призначення пенсії та копії усіх документів, поданих позивачем разом з заявою, крім тих, які вже долучені до позову, а також розрахунок зарахованого та незарахованого страхового стажу позивача.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 31.01.2022 представник ГУ ПФУ в Тернопільській області отримав 03.02.2022, що підтверджується розпискою на супровідному листі (а.с.25). Відповідач відзив на позов у строк, встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі), не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.02.2022 суд повторно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати суду у строк до 28.02.2022 усі матеріали, що стали підставою для відмови ОСОБА_1 у зарахуванні спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу і призначенні пенсії за віком, у тому числі заяву про призначення пенсії, повідомлення-розписку про подані документи та копії усіх документів, поданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії, крім тих, які вже долучені до позову, а також розрахунок зарахованого та незарахованого страхового стажу ОСОБА_1 .

Станом на 02.03.2022 (на дату спливу строку, визначеного частиною другою статті 263 КАС України), відповідач відзиву на позов не подав та витребуваних судом документів.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив наступні обставини відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.12.2021 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

У відповідь на цю заяву листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян (відділ обслуговування громадян № 4 (сервісний центр)) від 30.12.2021 №1900-0207-8/39572 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.6).

Так, за змістом рішення про відмову у призначенні пенсії за віком страховий страж позивачки становить 15 років 05 місяці 9 днів, при необхідному 28 років, що недостатньо для призначення їй пенсії.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 від 20.04.2004 серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці дата заповнення трудової книжки не відповідає першому запису відомостей про роботу (01.01.1980), що є порушенням пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, в якому зазначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Також у листі з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачці зазначено, що довідки видані Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради Тернопільської області, а саме: від 22.08.2013 №1014 про виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві ім. Шевченка за період з 1980 по 2000, від 22.08.2013 №1015 про заробітну плату за період з 01.01.1980 по 31.12.1985, не можливо взяти до уваги, оскільки в тексті зазначено по батькові особи «Ром.», яке не відповідає даним паспорта заявниці « ОСОБА_3 ».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області частково період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1999 по 31.12.2003 враховано за даними персоніфікованого обліку, про що зазначено в цьому ж листі від 30.12.2021 (а.с.6 зворот).

Позивачка вважає відмову відповідача у призначенні пенсії через не зарахування окремих періодів її трудової діяльності до трудового стажу протиправною, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом досліджено записи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , дата заповнення 20.04.2004, у якій містяться такі записи щодо спірного періоду роботи позивачки з 01.01.1980 по 01.04.2000 у колгоспі ім. Шевченка та ТзОВ ім. Шевченка (а.с.8-9), а саме:

Розділ Відомості про роботу:

запис №1, 01.01.1980, прийнята на роботу у колгосп ім. Шевченка свинаркою, підстава: книга обліку трудового стажу;

запис №2, 01.01.1985 переведена телятницею, підстава: книга обліку трудового стажу;

запис №3, 01.03.1997, припинено членство в колгоспі ім. Шевченка у зв`язку з реорганізацією господарства, продовжує працювати в ТзОВ ім. Шевченка телятницею, підстава: протокол № 2 від 01.03.1997;

запис №4, 01.04.2000, звільнена з ТзОВ ім. Шевченка у зв`язку з переведенням, підстава: наказ №6 від 01.04.2000.

В подальшому згідно з записами №5 - №6 трудової книжки, позивачка з 01.04.2000 по 01.11.2008 працювала у ПАП «Гетьман» телятницею.

Кожен з записів трудової книжки (крім першого про прийняття на роботу) позивачки засвідчені підписом голови колгоспи, директором товариства та завірені печаткою (а.с.8-9).

Відповідно до довідки, виданої Приватним аграрним підприємством «Гетьман», від 20.01.2022 №4, ПАП «Гетьман» реорганізоване з ТзОВ ім. Шевченка, колгоспу ім. Шевченка, де працювала ОСОБА_1 (а.с.17).

На підтвердження спірного періоду роботи з 01.01.1980 по 01.04.2000 у колгоспі ім. Шевченка та ТзОВ ім. Шевченка позивачем надано органу пенсійного фонду та до суду:

архівну довідку про трудовий стаж від 22.08.2013 №1013, видану Гусятинським районним трудовим архівом, з якої слідує, що у документах архівного фонду ТзОВ ім. Шевченка, с. Яблунів с. Сухостав Гусятинського району, містяться відомості про роботу «Пальчикова Степанія Ром.» (так у документах), 1961 року народження, у колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, с. Яблунів с. Сухостав Гусятинського району, з січня 1980 року по лютий 1986 року, з січня 1988 року по грудень 1994, з травня 1997 року по березень 2000 року (а.с.11);

архівну виписку від 22.08.2013 №1014, видану Гусятинським районним трудовим архівом, з якої слідує, що у документах архівного фонду ТзОВ ім. Шевченка с. Яблунів с. Сухостав Гусятинського району, містяться відомості про роботу «Пальчикова Степанія Ром.» (так у документах), у колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, с. Яблунів с. Сухостав Гусятинського району, а саме про займану посаду (виконувану роботу), встановлений мінімум людиноднів, кількість відпрацьованих людиноднів, нараховану заробітну плату за період з 1980 року по 1986 рік, з 1988 року по 1994 рік, з 1997-2000 роки (а.с.12);

архівну довідку про заробітну плату від 22.08.2013 №1015, з якої слідує, що у документах архівного фонду ТзОВ ім. Шевченка, с. Яблунів с. Сухостав Гусятинського району, містяться відомості про заробітну плату «Пальчикова Степанія Ром.» (так у документах), у колгоспі ім. Шевченка, с. Яблунів с. Сухостав Гусятинського району, з 1980 року по 1985 роки в розрізі місяців (а.с.13).

Судом встановлено, що у даних архівній довідках вказано відомості про позивачку з скороченим написанням по батькові «Ром.», тоді як позивачка « ОСОБА_3 », що стало підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу, а також невідповідність дати заповнення трудової книжки (20.04.2004) з датою першого її запису (01.01.1980).

Суд зазначає, що в оскарженому рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком від 30.12.2021, відповідачем не оспорюються інші відомості, вказані у зазначених архівних довідках, зокрема, щодо періоду роботи працівника у колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка з 1980 року по 1986 рік, з 1988 року по 1994 рік, з 1997-2000 роки, що підтверджується згаданими довідками.

Суд акцентує увагу на тому, що виявлені відповідачем недоліки не стосуються періоду роботи позивачки у колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, йдеться лише про скорочене написання по батькові ОСОБА_1 у первинних документах, на підставі яких видавалися архівні довідки та виписки.

Крім того, як вже було вказано, спірний період роботи позивачки у колгоспі ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка з 01.01.1980 по 31.03.2000 підтверджується відповідними належним чином оформленими записами трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття її на роботу, переведення та про звільнення з роботи (записи №1- №4 розділу Відомості про роботу трудової книжки).

Поряд з цим додаткові документи, а саме: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, подаються у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

Що стосується твердження відповідача про невідповідність дати заповнення трудової книжки позивачки та першого запису в ній, то суд зазначає таке.

Порядок ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідач посилається на пункт 2.2 Інструкції № 58, згідно з яким заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Разом з тим, відповідачем не враховано положення пункту 2.19 цієї ж Інструкції, яким передбачено, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи:

а) про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби;

б) про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо);

в) про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції;

г) про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників;

д) про час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду (п. є ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ), у тому числі за пристарілим, який досяг 80-річного віку (згідно з медичним висновком).;

е) безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки

до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Таким чином, положеннями Інструкції № 58 допускається вносити записи про роботу у колгоспі у разі зарахування її до страхового стажу до трудової книжки працівника, до занесення відомостей про роботу на підприємстві, яке видає трудову книжку.

Відтак, суд критично оцінює мотивацію відповідача щодо не зарахування спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу через невідповідність дати заповнення трудової книжки з датою першого запису в ній. У спірному випадку записи трудової книжки належним чином підтверджують трудову діяльність ОСОБА_1 та мають брати до уваги органом пенсійного фонду при розрахунку страхового стажу.

Суд звертає увагу, що позивачка просить визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 30.12.2021 №1900-0207-8/39572, про відмову у зарахуванні їй до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1980 по 01.04.2000 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, потім телятницею у тому ж колгоспі та ТзОВ ім.Шевченка телятницею. Проте зі змісту цього рішення вбачається, що відповідач частково період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1999 по 31.12.2003 зарахував до страхового стажу за даними персоніфікованого обліку (а.с.6 зворот), а тому такий не є спірним.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки періоди роботи з 01.01.1980 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, телятницею та у ТзОВ ім.Шевченка телятницею, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 30.12.2021 №1900-0207-8/39572, у частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1980 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, телятницею та у ТзОВ ім.Шевченка телятницею є протиправною та підлягає скасуванню.

Відтак наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1980 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою, телятницею та у ТзОВ ім.Шевченка телятницею. В частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 по 01.04.2000 слід відмовити, бо такий вже зараховано відповідачем самостійно.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачці пенсію за віком з 26.12.2021, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV у період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набула право на призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Стосовно наявності у позивачки страхового стажу не менше 28 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Оскільки у суду відсутні належні і достатні докази для висновку, що страховий стаж позивачки, що враховується для призначення пенсії, становитиме більше 28 років (враховуючи інші періоди), а тому відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивачки та прийняття рішення про зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 28.12.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 27.12.2021, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, зважаючи на те, що позивач звернулася за пенсією 28.12.2021, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав відзиву на позов та не довів правомірності оскаржуваної відмови у частині зарахування періоду роботи з 01.01.1980 по 31.12.1998 до страхового стажу позивачки.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн, сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 12.01.2022 (а.с.7).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян (відділ обслуговування громадян № 4 (сервісний центр)), оформлене листом від 30.12.2021 №1900-0207-8/39572, у частині відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 01.01.1980 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою та телятницею, у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка телятницею.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди її роботи з 01.01.1980 по 31.12.1998 у колгоспі ім. Шевченка свинаркою та телятницею, у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка телятницею.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (село Сухостав, Чортківський район, Тернопільська область, 48265, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 02 березня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.