Справа № 300/294/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 300/294/20 пров. № А/857/17936/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Сеника Р. П.,

за участю секретаря судового засідання Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Гундяком В. Д. о 15:15 год у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності та наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» у 2019 році, складений щодо нього та затверджений наказом від 02.12.2019 № 2044-к, та визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 09.12.2019 №2067-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем безпідставно надано негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності, оскільки ним забезпечено належне виконання усіх визначених завдань та вчасно надано звіт про їх виконання. Вказує, що Службою управління персоналом його не ознайомлено із затвердженим висновком щодо результатів оцінювання його службової діяльності, а надіслано лише наказ, яким такий висновок було затверджено, що виключає можливість встановити за якими критеріями виставлено оцінку і з яким обґрунтуванням. А тому вказує на протиправність спірних висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності та наказу про його звільнення.

Крім цього, 30.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ від 16.03.2020 №298-к «Про внесення змін до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2019 №2067-к»;

поновити його з 17.03.2020 на посаді державної служби в Державній службі України з безпеки на транспорті рівнозначній тій, яку він займав до звільнення;

стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2020 по день фактичного поновлення на посаді, виходячи із розміру 927,35 грн середньоденного його розміру з відрахуванням обов`язкових податків і зборів;

відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн (справа № 300/1479/20).

09.07.2020 позивачем подано по суду заяву про об`єднання в одне провадження справи №300/1479/20 із адміністративною справою №300/294/20, так як характер спірних правовідносин, предмет доказування, підстави позовів у цих справах є однорідними, позовні вимоги у справі № 300/1479/20 є похідними від позовних вимог у справі №300/294/20.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 зазначену заяву позивача було задоволено. Об`єднано справу №300/1479/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу від 16.03.2020 №298-к, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди із адміністративною справою № 300/294/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності та наказу від 09.12.2019 №2067-к та присвоєно об`єднаним справам №300/294/20.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано висновок щодо результатів оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади Державної служби категорій «Б» і «В», у 2019 році, затверджений наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.12.2019 №2044-к, складений щодо начальника Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2019 за №2067-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.03.2020 за №298-к «Про внесення змін до наказу від 09.12.2019 за №2067-к»; поновлено ОСОБА_1 з 17.03.2020 на посаді начальника Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області; стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 312 516,95 грн;в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 7 750 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити без розгляду позовну заяву.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що оцінювання результатів службової діяльності є дискреційним повноваженням суб`єкта владних повноважень і обсяг цієї дискреції повинен підлягати зовнішньому контролю, в тому числі і судовому. Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обґрунтування стосовно оцінювання результатів службової діяльності державних службовців у висновку не передбачено та не дослідив всі виставлені позивачу бали за виконання кожного із визначених завдань на 2019 рік. Звертає увагу, що позивач пропустив місячний строк для звернення до суду з даним позовом і не зазначив жодних поважних підстав для його поновлення. Також вказує на безпідставність відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 01.02.2016 ОСОБА_1 займав посаду начальника Управління Укртрансінспекції у Івано-Франківській області.

02.01.2019 позивача було ознайомлено із завданням, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» у Державній службі України з безпеки на транспорті.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.09.2019 №1735-к затверджено список державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В» Державної служби України з безпеки на транспорті, визначення результатів виконання завдань яких підлягають оцінюванню у 2019 році відповідно до графіку, до якого було включено і начальника Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області ОСОБА_1 .

На виконання даного наказу начальник Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області ОСОБА_1 листом від 05.11.2019 № 29722/27/18-19 повідомив відповідача про результати виконання ним завдань, як державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б».

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.12.2019 №2044-к «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році», затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, зокрема, ОСОБА_1 виставлено негативну оцінку.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2019 №2067-к ОСОБА_1 , начальника Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області, звільнено із займаної посади у зв`язку з отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, відповідно до пункту 3 частини першої та частини п`ятої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.03.2020 №298-к внесено зміни до пункту 2 наказу від 09.12.2019 №2067-к замінивши «за період роботи 28.08.2019 по 09.12.2019 у кількості 9 календарних днів» на «за період роботи з 28.08.2019 по 16.03.2020 у кількості 18 календарних днів».

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано підстави для негативної оцінки службової діяльності ОСОБА_1 за 2019 рік, що призвело до помилкового оцінювання з відповідним негативним впливом на його результати та вказує на протиправність прийнятих на підставі такого оцінювання наказів Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2019 за №2067-к «Про звільнення Суковатого Олега» та від 16.03.2020 за №298-к «Про внесення змін до наказу від 09.12.2019 за №2067-к».

Частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивачем не оскаржується в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є законність і обґрунтованість судового рішення в частині задоволення позову.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ).

Згідно з статтею 5 Закону №889-VІІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до статті 44 Закону №889-VІІІ результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.

Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення.

Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання.

Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.

У разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).

Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців визначена Типовим порядком проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 № 640 (далі Типовий порядок № 640).

Згідно з пунктом 7 Типового порядку № 640 оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Пунктами 9-10 Типового порядку № 640 передбачено, що оцінювання проводиться поетапно:

визначення завдань і ключових показників;

визначення результатів виконання завдань;

затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).

Завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.

Відповідно до пункту 16 Типового порядку № 640 висновок затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення у грудні звітного року.

Згідно з пунктами 33-36 Типового порядку № 640 завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В, визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.

Завдання і ключові показники після їх обговорення з державним службовцем визначаються такими особами, зокрема, державним службовцям, які обіймають посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів - керівником державного органу або його заступником, або керівником державної служби (відповідно до підпорядкування).

У разі внесення змін до документів, зазначених в пункті 33 цього Типового порядку, завдання і ключові показники можуть переглядатися відповідно до пунктів 10, 11, 33 і 34 цього Типового порядку, але не частіше одного разу на квартал.

Особа, яка визначає завдання і ключові показники державному службовцю, проводить моніторинг їх виконання.

Визначення результатів виконання завдань державним службовцем, на якого покладено виконання обов`язків за посадою державної служби категорії А, Б або В, здійснює керівник вищого рівня по відношенню до посади державної служби, яку він займає.

Згідно з пунктом 37 Типового порядку № 640 для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, оціночну співбесіду. У разі тимчасової відсутності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б або В, або його повторної неявки для проходження оціночної співбесіди у визначені безпосереднім керівником строки визначення результатів виконання завдань проводиться безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) без оціночної співбесіди в установлений строк.

Пунктом 40 Типового порядку № 640 передбачено, що безпосередній керівник передає службі управління персоналом оформлену в установленому порядку форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, за відповідний рік згідно з додатком 8 для зберігання в особовій справі такого державного службовця.

У разі визначення результатів виконання завдань без оціночної співбесіди безпосередній керівник передає службі управління персоналом зазначену форму без відмітки про ознайомлення державного службовця. Державний службовець зобов`язаний ознайомитися з результатами виконання завдань протягом п`яти робочих днів після виходу на роботу.

Відповідно до пункту 41 Типового порядку № 640 висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В, в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 87 Закону №889-VІІІ підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році, ОСОБА_1 , як начальнику Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області, виставлено негативну оцінку, що зафіксовано у висновку, затвердженому наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.12.2019 № 2044-к.

19.11.2019 в.о. голови Державної служби України з безпеки на транспорті Дідківським В.М. було ознайомлено ОСОБА_1 з результатами виконання ним завдань державного службовця, однак, від проставляння підпису позивач відмовився. Дана обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 , актом про ознайомлення ОСОБА_1 з результатами виконання завдань державним службовцем, складеним 19.11.2019 о 13 год. 50 хв. та звітом системи доступу до адмінбудівлі Мінінфраструктури України за адресою: м. Київ, проспект Перемоги 14, у період з 17.11.2019 по 20.11.2019 щодо ОСОБА_1 . Зазначені докази спростовують доводи позивача про те, що 19.11.2019 він з результатами виконання завдань державного службовця не ознайомлювався.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ознайомлення ОСОБА_1 19.11.2019 з результатами виконання ним завдань державного службовця, які не були затверджені у встановленому порядку, оскільки наказ про їх затвердження прийнятий лише 02.12.2019, свідчить про порушення відповідачем вимог абзацу 2 пункту 16 Тимчасового порядку № 640.

Що стосується обґрунтованості виставлення ОСОБА_1 негативної оцінки його службової діяльності на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4, слід зазначити, що відповідно до вказаних критеріїв: не підлягає оцінюванню, якщо завдання не могло бути виконано через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання, зокрема тимчасова непрацездатність, відсторонення від виконання посадових обов`язків (повноважень); 0 - завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції; 1 - завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо; 2 - завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо); 3- завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки; 4 - завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх удосконалення.

Як встановлено із результатів виконання завдань ОСОБА_1 за 2019 рік, відповідачем оцінено в 2 бали забезпечення здійснення ним заходів державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті на території Івано-Франківської області та за її межами і в обґрунтування зазначено, що завдання виконано, потребував нагадувань і контролю з боку керівництва; в 3 бали оцінено забезпечення ним здійснення заходів щодо направлення до судових органів протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення з покликанням на те, що робота проводилась з дотриманням правил етичної поведінки; оцінку "1" бал за завдання № 3 (організація ефективної роботи щодо опрацювання електронних повідомлень про зміну даних до дійсних ліцензій (автотранспорту) суб`єктів господарювання в системі Електронного кабінету перевізника, внесених поданих повідомлень, отриманих нарочно та поштовими відправленнями у ЕКП ведення ліцензійних справ) відповідач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 до виконання завдання підійшов формально. В частині організації позивачем належного ведення претензійно-позовної роботи в територіальному органі та представництві інтересів в судах усіх інстанцій (завдання № 4) роботу позивача оцінено в 3 бали, оскільки така проводилась з дотриманням правил етичної поведінки.

Апеляційний суд звертає увагу, що роботу ОСОБА_1 у 2019 році відповідачем оцінено із зазначенням окремих фраз з Критеріїв виставлення балів, однак, жодного обґрунтування виставлених оцінок не вказано, як і не проаналізовано виконання позивачем кожного із завдань. При цьому, у поставлених перед позивачем завданнях на 2019 рік були відсутні чіткі показники, яких потрібно досягнути тощо. Відтак, правильним є висновком суду першої інстанції, що виставлення відповідних балів позивачу без належного обґрунтування свідчить про порушення процедури проведення оцінювання службової діяльності позивача, які безпосередньо впливають на результати оцінювання та необ`єктивність такого оцінювання.

Колегія суддів враховує, що відповідачем при оцінюванні службової діяльності ОСОБА_1 за 2019 рік протиправно не враховано ряд чинників, які безпосередньо впливали на роботу Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області в цей період, зокрема, зменшення кількості працівників Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області з 21 до 16 та відрядження представників Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області до управлінь інших областей протягом 2019 року, що відповідачем не заперечується та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Більше того, відповідачем не надано суду жодних доказів застосування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного стягнення у 2019 році чи вжиття інших контрольних заходів щодо виконання ним поставлених завдань.

Натомість, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що Державною службою України з безпеки на транспорті оцінюючи службову діяльність позивача за 2019 рік грубо порушено не тільки принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а і норми Закону №889-VІІІ та Типового порядку № 640, оскільки ним не зазначено у висновку щодо оцінювання чіткого обґрунтування неналежної роботи позивача, достатнього для негативної оцінки його роботи та звільнення з державної служби.

Також судом першої інстанції підставно взято до уваги, що наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 02.12.2019 №2044-к, яким затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності позивача у 2019 році, направлений поштою на адресу позивача 06.12.2019 та вручений йому 13.12.2019, однак, наказ №2067-к про звільнення позивача прийнятий відповідачем 09.12.2019, тобто до ознайомлення ОСОБА_1 із затвердженим висновком, що призвело до позбавлення позивача права оскарження такого висновку та висловлення зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, передбаченого статтею 44 Закону №889-VІІІ.

Що стосується доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача, що початок перебігу строку звернення позивача до із суду із позовом про скасування наказу від 02.12.2019 №2044-к розпочинається з 13.12.2019, тобто з моменту вручення йому копії такого наказу.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що у період з 14.11.2019 по 13.03.2020 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Івано-Франківській обласній клінічній лікарні, що підтверджується копіями листків непрацездатності, які містяться в матеріалах справи. Вказана обставина є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, яка врахована судом першої інстанції при вирішенні справи по суті заявлених вимог.

Що ж до неприйняття судом першої інстанції окремого судового рішення з питання поновлення строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає, що це є порушенням вимог частини шостої статті 121 та частини п`ятої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, в силу положень частини третьої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України таке порушення норм процесуального права не є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що Державна служба України з безпеки на транспорті не довела правових підстав для виставлення негативної оцінки у висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , допустила процедурні порушення при проведенні відповідного оцінювання, а тому такий висновок та прийняті на підставі нього оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Щодо доводів скаржника про безпідставність стягнення в користь позивача витрат на правничу допомогу за відсутності детального розрахунку понесених ним витрат та незначний характер складності даної справи, слід зазначити, що на підтвердження понесених витрат позивачем надано суду ордер про надання правової допомоги серія ІФ №075083, акт від 01.10.2020 №2 про надання послуг згідно з договором правничої допомоги на суму 9 300 грн та меморіальний ордер від 01.10.2020 на суму 9300 грн, натомість, відповідачем не подано своєчасно, як передбачено статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що виключає можливість їх зменшення судом апеляційної інстанції.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі № 300/294/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 28.02.2022