Справа № 420/19874/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 жовтня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), в якій позивач просив:

- Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о «Про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 » з органів податкової міліції;

- Визнати незаконним не призначення відповідачем в наказі про звільнення щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ;

- Поновити позивача на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області;

- Стягнути з відповідача грошове забезпечення починаючи з 28.09.2021 року по час поновлення на посаді.

Ухвалою від 27 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о позивача було звільнено з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області та податкової міліції у запас Збройних Сил України за п. 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Позивач зазначив, що на день звільнення 27.09.2021 року відповідачем не дотримано процедуру звільнення, а саме: не виплачено грошове забезпечення за вересень, одноразова грошова допомога при звільненні, грошова компенсація за невикористані чергові відпустки, а також в порушення ч. 1 ст. 47 КЗпП України не було видано належно оформлену трудову книжку. Крім того, у наказі від 27.09.2021 року № 220-о не призначена до виплати щомісячна грошова допомога, передбачена ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, на яку позивач має право.

Також позивач зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані чергові відпустки була здійснена лише 07.10.2021 року, чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України.

Позивач зазначив, що правопорушення було скоєно за наступних обставин: відповідач допустив невчасну виплату грошового забезпечення за вересень, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані чергові відпустки; не провів розрахунок в день звільнення та не виплатив компенсацію втрати частини зарплати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Оскільки на день звільнення відповідач не здійснив належні виплати та суттєво обмежив його конституційні права й свободи, а саме: право на гідну працю та її оплату тощо, то позивач вважає, що він має право на поновлення на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області.

Позивач зазначив, що 04.10.2021 року він звернувся до ГУ ДФС в Одеській області з письмовою заявою про скасування наказу від 27.09.2021 року № 220-о та поновлення на посаді, проте відповідь на заяву не отримав.

До суду 18 листопада 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що відповідно до пп. 2 п. 10 розділу УІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про бюро економічної безпеки України», Кабінет Міністрів України має забезпечити ліквідацію Державної фіскальної служби не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності Закону України «Про бюро економічної безпеки України». На підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про вивільнення працівників Головного управління ДФС в Одеській області від 26.07.2021 року № 3-рг, у зв`язку з припиненням Головного управління ДФС в Одеській області з повним скороченням посад та чисельності, позивачу вручено попередження про наступне звільнення 26.07.2021 року та після закінчення строку попередження звільнено з займаної посади.

Також відповідач зазначив, що оскаржуваним наказом зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. 9 Закону № 2262-ХІІ грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2019 рік 26 діб, за 2020 рік 26 діб, за 2021 рік 40 діб. В день звільнення 27.09.2021 року нараховано оклад за 19 робочих днів 4750 грн., оклад за військовим званням 19 робочих днів 1217, 73 грн., надбавка за вислугу років 2387, 09 грн.; індексація грошового забезпечення 466, 39 грн. доплата за нічні за 19 робочих днів 350 грн.; грошова компенсація за невикористані відпустки за 92 календарних дні 29 666,93 грн.; одноразова вихідна грошова допомога при звільненні зі служби 87 066, 00 грн.; компенсація сум податку 22 662, 75 грн., всього 148566, 89 грн.

23.09.2021 року на картковий рахунок позивача було зараховано 3001, 59 грн. Таким чином, станом на 27.09.2021 року ОСОБА_1 належить до виплати 125 863, 47 грн. за вирахуванням податків та зборів.

Станом на 27.09.2021 року за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» рахувався вихідний залишок в сумі 0, 00 грн., а тому здійснити розрахунок з позивачем у день звільнення було неможливо. 29.09.2021 року відповідачем отримано додаткові бюджетні асигнування, та 30.09.2021 року на картковий рахунок позивача було зараховано 1847, 89 грн. та 8613, 58 грн., та 07.10.2021 року зараховано кошти в сумі 114981, 94 грн. та 420, 06 грн.

Таким чином, відповідач звернув увагу, що саме відсутність бюджетних асигнувань унеможливила здійснення розрахунку з ОСОБА_1 в день звільнення.

Щодо порушення ч. 1 ст. 47 КЗпП України, відповідач зазначив, що згідно з відомостей у журналі видачі трудових книжок за номером № НОМЕР_2 позивачем 27.09.2021 року отримано трудову книжку, про що свідчить його підпис.

Стосовно позовних вимог щодо призначення щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 9-1 Закону № 2262-ХІІ, відповідач зазначив, що враховуючи, що позивач перебував на посаді начальницького складу податкової міліції та отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як особа яка має право на пенсію відповідно до абз. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, нарахування та виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється тільки в разі якщо особа начальницького складу звільняється у зв`язку з скороченням штатів без права на пенсію.

Позивач не надав до суду відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Також ухвалою, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 10 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

На судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належним чином, про що свідчить розписка про повідомлення позивача та звіт про направлення судової повістки електронною поштою відповідачу.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 26 січня 2022 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 (а.с. 17-18), проходив службу на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області.

Наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о позивача було звільнено з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області та податкової міліції у запас Збройних Сил України за п. 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 7-8).

Вказаним наказом відповідно до п. 10 постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 року № 393, ст. 9 Закону № 2262-ХІІ доручено відділу фінансово-бухгалтерського забезпечення ГУ ДФС в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; відповідно до п. 1, 2, розділу ХІІ наказу Міністерства фінансів України від 17.07.2018 року № 616 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції» - грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2019 рік 26 діб, за 2020 рік 26 діб, за 2021 рік 40 діб.

Підставою прийняття наказу є попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 матеріали особової справи.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанов КМУ від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», від 12.05.2021 № 510 «Про утворення бюро економічної безпеки України» та керуючись пп. 4 п. 21 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади з урахуванням пп. 2 ч. 10 розділу УІ Прикінцеві положення та перехідні положення ЗУ «Про Бюро економічної безпеки України» на виконання постанови КМУ від 21.07.2021 року № 761 «Про внесення змін в додаток 1 постанови КМУ від 05.04.2014 № 85» та наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про вивільнення працівників ГУ ДФС в Одеській області» від 26.07.2021 року № 3-рг у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України попереджено про наступне звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі пп. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 у зв`язку з повним скороченням штатів, за відсутності можливості подальшого використання на службі.

Із попередженням ОСОБА_1 ознайомлений 26.07.2021 року, про що свідчить власний підпис (а.с. 55).

Відповідно до копії журналу руху трудових книжок встановлено, що ОСОБА_1 отримав трудову книжку 27.09.2021 року (а.с. 50-52).

Суд встановив, що 30.09.2021 року позивач подав заяву на адресу ГУ ДФС в Одеській області з проханням внести зміни до наказу від 27.09.2021 року № 220-о в частині «…протягом одного року після звільнення зі служби виплачується грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням…» (а.с. 9-10) та 04.10.2021 року доповнення до заяви від 30.09.2021 року, в якій просив скасувати наказ від 27.09.2021 року № 220-о та поновити його на посаді, у зв`язку з тим, що станом на 04.10.2021 року йому не виплачено грошове забезпечення, компенсація за невикористані чергові відпустки, не виплачена одноразова грошова допомога при звільненні (а.с. 11).

На ці заяви відповідачем надана відповідь листом від 12.10.2021 року, в якій зазначено, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до ст. 9-1 Закону № 2262-ХІІ та надані довідки з розрахунковим листом, щодо грошового забезпечення за останні 14 місяців перед звільненням (а.с.59-62).

Матеріалами справи підтверджено, а саме: випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 (а.с. 14) та не заперечується відповідачем, що повний розрахунок при звільненні з позивачем проведений 07.10.2021 року.

Також суд встановив, що 11.10.2021 року позивач подав на адресу ГУ ДФС в Одеській області заяву з проханням нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (а.с. 12-13).

Листом від 11.11.2021 року відповідачем надано відповідь на вказану заяву, якою відмовлено у задоволенні заяви, з посиланням на відсутність бюджетних асигнувань у Головному управлінні ДФС в Одеській області, що унеможливила здійснення розрахунку з позивачем у день звільнення так і нарахування і виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с. 66-70).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до пп. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Так, суд встановив, що відповідно до постанов КМУ від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 12.05.2021 № 510 «Про утворення бюро економічної безпеки України» та керуючись пп. 4 п. 21 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади з урахуванням пп. 2 ч. 10 розділу УІ Прикінцеві положення та перехідні положення ЗУ «Про Бюро економічної безпеки України» на виконання постанови КМУ від 21.07.2021 року № 761 «Про внесення змін в додаток 1 постанови КМУ від 05.04.2014 № 85» та наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про вивільнення працівників ГУ ДФС в Одеській області» від 26.07.2021 року № 3-рг у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України було попереджено про наступне звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі пп. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 у зв`язку з повним скороченням штатів, за відсутності можливості подальшого використання на службі.

Із попередженням ОСОБА_1 ознайомлений 26.07.2021 року, про що свідчить власний підпис (а.с. 55).

Підставою видання наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о, яким позивача було звільнено з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області та податкової міліції у запас Збройних Сил України за п. 64 п. «г» (через скорочення штатів) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 7-8), є попередження про наступне звільнення.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач не навів обставини щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о з підстав порушення процедури попередження та звільнення у зв`язку з скороченням штатів.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати вищезазначений наказ з підстав несвоєчасного здійснення з ним розрахунку при звільненні.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить із застосування таких норм права.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, аналіз наведених норм права доводить, що законодавством врегульовано питання затримки повного розрахунку при звільненні, яким передбачено виплата працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За такими обставинами, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для визнання наказу незаконним та його скасування з підстав затримки повного розрахунку при звільненні, оскільки приписами КЗпП України передбачено інша відповідальність за допущене правопорушення, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о «Про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 » з органів податкової міліції є безпідставними та не належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, суд доходить висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу оперативного реагування управління координаційного забезпечення податкової міліції Головного управління ДФС в Одеській області, а тому ці позовні вимоги не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконним не призначення відповідачем в наказі про звільнення щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, суд зазначає таке.

Суд встановив, що п. 2 наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 27.09.2021 року № 220-о, відповідно до п. 10 постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» від 17.07.1992 року № 393, ст. 9 Закону № 2262-ХІІ доручено відділу фінансово-бухгалтерського забезпечення ГУ ДФС в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналіз наведеної статті Закону доводить, що право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік мають: 1) особи, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, а також таке право надано 2) працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також вказаною статтею Закону передбачено, що у разі звільнення зі служби:

- за віком,

- у зв`язку із скороченням штатів або

- проведенням організаційних заходів за наявності вислуги 10 років і більше теж виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 9 -1 цього Закону передбачена виплата щомісячної грошової допомоги особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, а саме: особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Так, відповідач зазначив, що позивачу була призначена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки позивач звільнений зі служби з правом на пенсію, а тому положення ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ на позивача не поширюються, оскільки ця допомога призначається, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами відповідача, оскільки приведений аналіз ст. 9 Закону № 2262 доводить, що право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік мають особи не тільки, які мають право на пенсію, а й особи у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів за наявності вислуги 10 років і більше, та інших перелічених вище випадків.

Суду не надані докази щодо наявності у позивача права на призначення пенсії та щодо призначення позивачу пенсії.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним не призначення відповідачем в наказі про звільнення щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ є правомірними та належать задоволенню шляхом визнати протиправну бездіяльність у призначенні та виплаті щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Також суд зазначає, що положення Закону № 2262-ХІІ не передбачають призначення одної із грошових допомог передбачених ст. 9 та 9-1 цього Закону.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправну вищезазначену бездіяльність, суд доходить висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог у порядку ст. 9 КАС України та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну грошову допомогу, передбачену ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошове забезпечення починаючи з 28.09.2021 року по час поновлення на посаді, суд зазначає, що з огляду на те, що судом не встановлено підстав для поновлення позивача на посаді, то відсутні правові підстави для стягнення грошового забезпечення.

Однак, суд встановив, що відповідачем була допущена затримка повного розрахунку при звільненні позивача, що є підставою для застосування до спірних правовідносин положення ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Однак вказаною статтею кодексу передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що позовні вимоги позивач обґрунтовував саме затримкою у здійсненні повного розрахунку при звільненні, для ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з 28.09.2021 року по 06.10.2021 року.

З 28.09.2021 року по 06.10.2021 року складає 8 днів прострочки.

Відповідно до інформаційної довідки, наданої відповідачем одноденний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення 27.09.2021 року складає: 9674, 00 грн./30 календарних днів=322, 47 грн.

Отже, середній заробіток за час затримки складає 322, 47 грн.х8=2579, 76 грн., які належать нарахуванню та виплаті відповідачем на користь позивача.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, що унеможливило здійснити розрахунок з позивачем своєчасно є безпідставними, оскільки такі обставини не звільняють відповідача від передбаченого ст. 116 КЗпП України обов`язку та передбаченої ст. 117 КЗпП України відповідальності, у разі не виконання покладеного на роботодавця обов`язку щодо повного розрахунку працівника при його звільненні.

Згідно з вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючі встановлені факти, суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази, частково не довів правомірність своїх дій, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправну бездіяльність Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) у призначенні та виплаті ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) призначити та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щомісячну грошову допомогу, передбачену ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з 28.09.2021 року по 06.10.2021 року в розмірі 2579, 76 грн. (дві тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять гривень 76 копійок).

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України., п. 3 Розділу IУ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко