Справа № 600/6929/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 березня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/6929/21-а
Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №600/6929/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та стягнено з Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій відповідно до статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 7354,00 гривні.

До суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1860,75 грн.

Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року призначено заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії до розгляду та вирішення в порядку письмового провадження на 03 березня 2022 року о 09 год. 10 хв. Роз`яснено Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради право подати письмові пояснення щодо заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі у строк до 28 лютого 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу суду направлено на адресу електронної пошти Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради, що підтверджується складеною працівником апарату суду довідкою.

Проте, відповідач не скористався своїм правом подати у встановлений судом строк клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в даній справі.

Розглянувши вказану заяву та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання стягнення понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката, суд звертає увагу і на те, що у додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії (заява 58442/00) вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Марчуком П.В. та ОСОБА_1 07 грудня 2021 року було укладено Договір про надання правової допомоги №84/21 (далі - Договір).

На підставі вказаного Договору видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1034935, підписаний адвокатом Марчуком П.В. на представництво інтересів ОСОБА_1 у Чернівецькому окружному адміністративному суді.

13 грудня 2021 року адвокатом Марчуком П.В. складено акт про надані послуги ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги №84/21 від 07 грудня 2021 року, згідно з яким загальна сума наданих позивачу послуг склала 1860,75 грн, а адвокатом були вчинені наступні дії:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій, підготовка та складання адміністративного позову (1,5 год.) 1860,75 грн;

Як вбачається із квитанції №0.0..1 від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 проведено оплату в сумі 1860,75 грн адвокату Марчуку П.В. за надання юридичної допомоги за договором №84/21 від 07 грудня 2021 року.

Водночас, суд зауважує, що названа квитанція є належним доказом сплати понесених позивачем витрат на правову допомогу з огляду на таке.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 квітня 2020 року (справа №727/4597/19), відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, Положення про форму та зміст розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, а також Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави для висновку, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Разом з цим, статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вказав, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Зважаючи на викладене, суд вважає підтвердженими понесені позивачем витрати на правову допомогу у цій справі в сумі 1860,75 грн.

Поряд з цим, проаналізувавши зміст Договору про надання правової допомоги №84/21 від 07 грудня 2021 року, акту від 13 грудня 2021 року та квитанції №0.0..1 від 13 грудня 2021 року, суд вважає, що дії адвоката стосовно надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій, і є тими логічними та необхідними діями, які передують написанню позовної заяви, фактично входять до процесу підготовки позову і включаються у послуги з підготовки та подання позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Враховуючи наведене та зважаючи на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із складністю справи (дана справа в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є нескладною) та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є пропорційним до предмета спору, суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Отже, заява представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі підлягає частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 1000,00 грн як витрати на професійну правничу допомогу, що були сплачені ОСОБА_1 за складення адвокатом даної позовної заяви.

З огляду на викладене та керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне додаткове судове рішення складено 04 березня 2022 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради (58029, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 176, ).

Суддя О.П. Лелюк