Справа № 160/1567/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2022 року Справа № 160/1567/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -
25.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Меламедом Вадимом Борисовичем, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу на визначений нею банківський рахунок протиправною та дискримінаційною;
- визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії позивачу на визначений нею банківський рахунок протиправними та дискримінаційними;
- зобов`язати відповідача призначити виплату пенсії позивачу на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», та виплатити всі неотримані пенсійні кошти позивача з перерахунком на момент виплати та з компенсацією втрати частини доходів.
Ухвалою суду від 28.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву з доказами його обґрунтування; витребувано від відповідача додаткові докази.
Копію ухвали суду від 28.01.2022 було направлено сторонам. Відповідач отримав копію ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами нарочно 07.02.2022, що підтверджується розпискою, яка міститься у матеріалах справи, строк для подання відзиву тривав до 22.02.2022.
Суд зазначає, що станом на 09.03.2022 від відповідача до суду відзив на позов та витребувані докази не надходили.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд звертає увагу, що станом на 09.03.2022 від відповідача повідомлень про неможливість подання до суду витребуваних ухвалою від 28.01.2022 доказів, а також заяв або клопотань не надходило.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, яка проживає в Ізраїлі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 в адміністративній справі №160/12433/19, яке набрало законної сили 11.03.2020, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 02.04.2019 та 15.10.2019. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.08.2016 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Позивач засобами поштового зв`язку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою від 08.05.2020 про виплату належних їй сум пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) на її поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», реквізити якого було зазначено у заяві.

08.05.2020 представник позивача за довіреністю адвокат Меламед В.Б. звернувся до відповідача з листом про добровільне виконання судового рішення від 07.02.2020 у справі №160/12433/19 та надання розрахунків, у якій зокрема просив належні ОСОБА_1 суми пенсії перерахувати на її особистий банківський рахунок, реквізити якого надані до управління 08.05.2020 у її заяві про перерахування пенсії на банківській рахунок.

25.06.2021 та 14.07.2021 представник позивача направив відповідачу апостильовану нотаріально засвідчену заяву позивача від 06.05.2021 про виплату пенсії на її рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

Листом від 23.07.2021 за вих.№ 24146-18568/М-01/8-0400/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на звернення представника позивача від 25.06.2021 повідомило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться через відділення поштового зв`язку № 49018 з грудня 2020 року. Згідно з пунктом 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Враховуючи вищезазначене, в разі надходження заяви згідно з вимогами пункту 10 Порядку буде розглянуто питання виплати пенсії ОСОБА_1 через банківську установу.

На звернення представника позивача від 14.07.2021 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 27.07.2021 за вих. № 24736-20988/М-01/8-0400/21 було надано відповідь такого самого змісту.

Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості прийняття відповідачем рішень про відмову у виплаті пенсії на банківський рахунок позивача.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за «принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після того, як рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 (далі - Рішення КСУ) із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були виключені норми п. 2 ч. 1 ст. 49 та друге речення ст. 51, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не міститься жодної норми, яка б скасовувала право пенсіонера на отримання ним пенсії в результаті того, що він проживає не в Україні.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі Порядок №1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Відповідно до п. 6 Порядку №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

За п.8, п.9 Порядку №1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті. Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно із п.10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

За змістом приписів п.12, п.13 Порядку №1596 органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають:

- списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки у двох примірниках;

- опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки у трьох примірниках.

Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення. Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку №1596 двома шляхами, а саме:

- особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;

- від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (зі змінами).

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у відділенні АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10003/0310 ОПЧ м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд. 115.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачу було направлено засобами поштового зв`язку заяву позивача від 08.05.2020 про виплату належних їй сум пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) на її поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», реквізити якого було зазначено у заяві.

Також представником позивача на вебпортал Пенсійного фонду України було направлено звернення від 25.06.2021 та від 14.07.2021 з питання виплати пенсії ОСОБА_1 через банківську установу, до якого було додано нотаріально посвідчену апостильовану заяву ОСОБА_1 від 06.05.2021 про про виплату належних їй сум пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) на її поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», реквізити якого було зазначено у заяві.

Відмовляючи перераховувати позивачу пенсію на визначений нею банківський рахунок, відповідач посилається на те, що останньою не була дотримана вимога особистого звернення про виплату пенсії.

Проте, суд вважає такі доводи відповідача помилковими з огляду на те, що особиста заява позивача про виплату пенсії, надіслана як додаток до заяви представника, повністю відповідає формі, яка встановлена додатком 1 Порядку №1596, що не заперечувалось відповідачем.

Також, відповідач не заперечував проти того, що підпис на заяві про виплату пенсії належить саме ОСОБА_1 , особа якої була посвідчена паспортом громадянина України для виїзду за кордон та підпис якої посвідчено нотаріально та апостильовано.

Таким чином, під «особистим зверненням пенсіонера», про що йде мова у п. 10 Порядку №1596, необхідно розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до відповідача.

Доводи відповідача про те, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто не просто звужує конституційне право на звернення за допомогою через уповноваженого представника відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а й взагалі унеможливлює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Вказані норми Порядку №1596 звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.07.2015 року у справі К/800/19411/1412, в якій зазначено, що «безпідставним є посилання УПФ на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, оскільки Закон має вищу юридичну силу і ним не встановлено обов`язку подання заяви для виплати пенсії особисто».

Крім того, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.06.2016 року у справі №К/800/6581/1613 визначено, що пенсія повинна бути виплачена на банківський рахунок, який було вказано пенсіонером, зокрема: «...виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера».

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем була дотримана вимога щодо особистої подачі заяви про виплату пенсії на банківський рахунок.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправними рішень про відмову у виплаті пенсії на банківський рахунок є обгрунтованими, рішення, викладені у формі листа від 23.07.2021 за вих.№ 24146-18568/М-01/8-0400/21 та листа 27.07.2021 за вих. № 24736-20988/М-01/8-0400/21 є такими, що підлягають скасуванню.

При цьому, у задоволенні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати пенсії на банківський рахунок, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки на звернення представника позивача з заявою про перерахування коштів пенсійний фонд прийняв відповідні рішення, викладені у формі листів, якими відмовив у такому перерахуванні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено бездіяльності у невиплаті пенсії на банківський рахунок, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати пенсії на визначений банківський рахунок, необхідно зазначити, що пенсійним фондом було прийнято рішення про відмову у перерахуванні коштів на банківський рахунок, які оскаржено відповідачем, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Щодо позовної вимоги про визнання дискримінаційними дій відповідача щодо відмови у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пп.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація визначена як ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Представником позивача не доведено в чому саме полягають дискримінаційні дії управління стосовно позивача та не надано доказів, які б підтверджували вказані обставини,

Отже, на думку суду, підстави прийняття оскаржуваних рішень виключають ознаки дискримінації стосовно позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача виплатити на банківський рахунок усі неотримані пенсійні виплати з перерахунком на момент виплати та з компенсацією втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Однак, враховуючи, що пенсія позивачу була нарахована та виплачена до поштового відділення, суд не може вважати суму пенсійних виплат такою, що є втраченим доходом, що нівелює застосування до спірних відносин Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів щодо правомірності своїх дій, у зв`язку з чим позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 5981-2054-6705-2756 від 24.01.2022.

Відповідно до ст. 139 КАС України вказані судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись статями 139, 242-247, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладені у формі листа від 23.07.2021 за вих.№ 24146-18568/М-01/8-0400/21 та листа від 27.07.2021 за вих. № 24736-20988/М-01/8-0400/21, про відмову у виплаті на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок пенсійних виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», та виплатити на визначений позивачем банківський рахунок всі неотримані пенсійні виплати позивача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 09.03.2022.

Суддя В.В. Рянська