Справа № 340/7825/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 березня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/7825/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Кармазина Т.М., розглянувши матеріали адміністративного позову

Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )
про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заподіяну матеріальну шкоду у сумі 204492,53 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2021 задоволено заяву військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом. Поновлено строк звернення військової частини НОМЕР_1 до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Прийнято адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №340/7825/21, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача через канцелярію суду подана зустрічна позовна заява на адміністративний позов про стягнення матеріальної шкоди, в якій просить:

- визнати частково протиправним та частково скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2017 №823, в частині притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 ;

- визнати частково протиправним та частково скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 №362 в частині притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 утримані кошти з його грошового забезпечення у сумі 64620,47 грн. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2019 №362.

Ухвалою судді від 18 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із спливом строку звернення до суду щодо оскарження наказів про звільнення та не поданням заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та підтверджуючих доказів.

В ухвалі зазначено, що як вбачається із матеріалів зустрічної позовної заяви, позивач з позовною вимогою про визнання неправомірними та скасування наказів №823 від 23.12.2017 та №362 від 12.07.2019, звернувся до суду із пропуском місячного строку звернення, а саме 12.01.2022 (через 4 роки щодо наказу від 23.12.2017 та через 2,5 років щодо наказу від 12.07.2019). При цьому, в ухвалі судді позивачу роз`яснено про необхідність подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог даної ухвали, представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій останній посилається на те, що з наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2017 №823 та від 12.07.2019 №362 про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 , останній не ознайомлений, як і з результатами службових розслідувань, копії наказів йому не були вручені, тому вважає, що ОСОБА_1 не знав про порушення його прав вказаними наказами до 05.01.2022, коли представник - адвокат ознайомився із матеріалами справи. Отже, представник вважає, що місячний строк звернення до суду повинен рахуватись із дня, коли ОСОБА_1 отримав оскаржувані накази, а саме з 05.01.2022.

Однак, суд не погоджується з такою позицією представника ОСОБА_1 , оскільки останній повинен був своєчасно, вживши відповідних заходів, дізнатися про порушення своїх прав військовою частиною.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Приписами частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду, представник зазначає, що ОСОБА_1 не було ознайомлено із спірними наказами військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2017 №823 та від 12.07.2019 №362, та його не було відомо про них. Проте, суд не погоджується з такими доводами представника.

Так, суд зауважує, про те, що проводилося службове розслідування ОСОБА_1 було відомо, оскільки під час проведення службового розслідування в останнього відбиралася пояснення, зокрема 17.12.2017 року (а.с.124). Наказом командира військової частини від 23.12.2017 №823 «Про результати службового розслідування по факту втрати радіостанцій Р-159 в військових частинах НОМЕР_4 та НОМЕР_5 » на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у двократному розмірі, солідарно в сумі 538224,98 грн. (а.с.138-140).

При цьому, наказом командира військової частини від 12.07.2019 №362 «Про результати повторного службового розслідування по факту втрати радіостанцій Р-159 в військових частинах НОМЕР_4 та НОМЕР_5 » внесено зміни до наказу від 23.12.2017 №823, зокрема

прийнято вважати недійсними притягнення до повної матеріальної відповідальності у двократному розмірі, солідарно в сумі 538224,98 грн. Водночас, зазначено, що суму 269112,49 грн. занести до книги грошових стягнень та нарахувань військової частини та облікувати за капітаном ОСОБА_1 , притягнути останнього до повної матеріальної відповідальності та утримувати до повного погашення суму 269112,49 грн. щомісячно у розмірі 20% місячного грошового забезпечення (а.с.152-154).

Отже, з липня 2019 року по день звільнення з грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячно утримувалося 20% на погашення суми заборгованості, про що не могло бути невідомо останньому.

Крім того, як вбачається з наказу №108 від 07.06.2021, яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_5 та з усіх видів забезпечення, заборгованість заподіяної державі шкоди станом на 06.06.2021 становить 207046,17 грн., згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №362 від 12.07.2019 (а.с.156-157).

Таким чином, наведені обставини свідчать про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Суд зазначає, що не вручення чи не ознайомлення з наказами про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, зокрема матеріальної, саме собі не може свідчити про необізнаність позивача про таку відповідальність, оскільки останньому було відомо, що з його грошового забезпечення утримуються кошти на погашення шкоди.

При цьому, суд зауважує, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року по справі №340/1019/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 9901/601/19

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Так, спір у даній справі відноситься до справ щодо проходження публічної служби і відповідно до положень частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд вважає, що позивач мав можливість звернутися до суду з даним позовом у встановлений законом строк. Однак такий звернувся до суду із пропуском місячного строку звернення, а саме 12.01.2022 (через 4 роки щодо наказу від 23.12.2017 та через 2,5 років щодо наказу від 12.07.2019).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав, позивачем до суду не надано.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких інших обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до вимог частини другої статті 123 КАС України.

Відповідно до статті 17 Закон України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

У справі Устименко проти України (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

До того ж, в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа Каменівська проти України) Європейський суд з прав людини зазначав: …право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані....

Отже, вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Таким чином, наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування частково наказів, стягнення коштів, підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.122, 123, 171, п.п.1, 9 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248, 256, 293-297 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування частково наказів, стягнення коштів повернути позивачу разом з усіма доданими до нього документами.

Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, передбачений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина