Справа № 420/797/22
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/797/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Єфіменко К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження,за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові щодо здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 36 повних календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення в сумі 5542,50 грн. та індексації грошового забезпечення в сумі 296,56 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

В обґрунтування позову представник зазначила, що з 05.05.2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та знаходився на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 та Наказом № 177 по стройовій частині від 31.08.2017 позивача виключено зі списків особового складу та знято з всіх видів забезпечення. Позивачу станом на день звільнення виплачена одноразова грошова допомога без врахування щомісячної додаткової винагороди, яка входила до складу отримуваного ним грошового забезпечення. Позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням донарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. Однак листом відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку.

З указаною відмовою позивач не погоджується, вважає її такою, що порушує його соціальні права та інтереси, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.01.2022, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

14.02.2022 до суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає. Відповідач в обґрунтування відзиву зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 винагорода та індексація не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових видів грошового забезпечення. За таких обставин, відповідач вказує на відсутність підстав для включення в розмір місячного грошового забезпечення, з якого нарахована і виплачена грошова допомога у разі звільнення з військової служби, щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з 05.05.2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та знаходився на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 08.08.2017 № 534 позивач звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я, та наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 31.08.2017 № 177 з 31.08.2017 виключений зі списків особового складу.

Відповідно до копії Витягу з Наказу від 31.08.2017 № 177 виплачена одноразова грошова допомога по звільненню відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 за 36 календарних років.

Зазначена одноразова грошова допомога по звільненню була нарахована та виплачена Позивачу без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, та яка входила до складу отримуваного Позивачем грошового забезпечення, і яку він отримував на момент звільнення з військової служби, відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення позивача, грошового атестату також не було враховано індексацію грошового забезпечення.

Позивач звернувся із заявою до відповідача з проханням донарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

11.01.2022 Відповідач повідомив позивача, що виплата грошової допомоги у разі звільнення з військової службу здійснювалась на підставі п.38.6 Розділу XXXVIII наказу Міністра оборони від 11.06.2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», відповідно до якого військовослужбовцям, які звільняються, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включається: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Тому, враховуючи викладене, здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з урахуванням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації немає підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Підпунктом 2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова №889) Уряд установив, з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Суд зазначає, що відмовляючи у включенні до складу грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, суму щомісячної додаткової винагороди відповідач керувався нормами Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260.

Згідно з п.38.6 Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

При цьому, суд наголошує, ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

За таких обставин, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону № 2011-ХІІ.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 16.05.2019 року по справі № 826/11679/17.

Крім того, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Відповідно до грошового атестату серії ЗУ №361026 від 31.08.2017 року, виданого військовою частиною НОМЕР_1 , позивачу виплачено грошове забезпечення до 31.08.2017 року, в тому числі і щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60%.

Також виплата щомісячної додаткової грошової винагороди у складі місячного грошового забезпечення підтверджується довідкою від 13.12.2021 року № 738 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період січень 2016 по серпень 2018, згідно якої позивачу щомісячно здійснювалася виплата зазначеної винагороди.

Тобто, вказана винагорода нараховувалася та виплачувалася позивачу останні три місяці перед звільненням, а, отже, мала постійний (систематичний) характер, тому підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Таким чином, суд вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , оскільки позивач додаткову грошову винагороду отримував щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі №826/11679/17, від 31.07.2019 року у справі №826/3398/17, від 22.10.2019 року у справах №826/2447/18 та №520/3505/19, від 31.10.2019 року у справі №826/3397/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду.

Вирішуючи питання включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 цього Закону України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Верховним Судом у постановах від 19.06.2019 року справа №825/1987/17, від 20.11.2019 року справа №620/1892/19, від 05.02.2020 року справа №825/565/17 зазначено, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а, отже, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вищенаведених підстав.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 8, 9 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI Про судовий збір.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139,250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові щодо здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 36 повних календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення в сумі 5542,50 грн. та індексації грошового забезпечення в сумі 296,56 грн., з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко