Справа № 282/1478/21
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/1478/21
Провадження № 2-а/282/1/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року

смт. Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Поварчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №823099 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Окрім того просив відшкодувати судовий збір у сумі 554,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 липня 2021 близько 16 години 00 хвилин він разом із товаришами рухались автомобілем по автодорозі Житомир-Чернівці.

Під час руху автомобіля позивач знаходився на передньому пасажирському сидінні, водієм транспортного засобу був його товариш. Раптово, по незрозумілій причині двигун автомобіля перестав працювати, що спричинило екстрену зупинку транспортного засобу на узбіччя дороги Житомир-Чернівці, поблизу с.Великий Браталів Житомирського району. На зазначеному відрізку дороги у цей час проводились дорожні роботи.

Приблизно через півтори години на місце події під`їхав автомобіль патрульної поліції. Поліцейські довгий час спілкувалися з дорожніми робітниками, після чого поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Андреєвим Ю.О. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №823099.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 11.07.2021 о 18 годині 00 хвилин на автодорозі Любар-Чернівці 65 км. керував автомобілем ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування Т.З., а саме - не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, та на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн.

Дану постанову позивач вважає протиправною, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівники поліції не в повній мірі встановили необхідні для вирішення справи обставини. Зокрема, не надано жодних доказів, що позивач дійсно знаходився в статусі водія та був зупинений працівниками поліції.

Позивач також стверджує, що зазначена постанова не вручалась та не направлялась йому засобами поштового зв`язку, про її існування він дізнався лише тоді, коли його представник 08.11.2021 ознайомився з матеріалами іншого адміністративного позову.

Ухвалою суду від 06 січня 2022 року замінено відповідача по справі поліцейського СРПП ВП № 1 Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Андреєва Ю.О. на належного відповідача - Головне управління національної поліції у Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37).

Позивач та його представник у судове засідання на розгляд справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце засідання повідомлялися належним чином. В матеріалах справи містяться заяви позивача про проведення судового розгляду за його відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області у судове засідання на розгляд справи не з`явився, у відзиві поданому на адміністративний позов просили справу слухати за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що 11.07.2021 робітники автодорожної служби повідомили поліцейським про протиправні дії водія транспортного засобу марки ВАЗ 21702, номерний знак НОМЕР_1 , який порушуючи ПДР України, ледь не здійснив наїзд на зазначених працівників, та не впоравшись із керуванням з`їхав на обочину. Враховуючи, що дорожнє покриття тільки робилося, вказаний автомобіль застряг у суміші із свіжого піску. Під час розмови водія із працівниками дорожньої служби, останніми було виявлено, що водій має запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Водій також всіляко намагався спричинити конфліктну ситуацію, що підтверджується поясненнями свідків у справі №282/874/21, у якій ОСОБА_1 постановою Житомирського апеляційного суду від 21.12.2021 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП. Представник відповідача стверджує, що при прибутті поліцейських на місце правопорушення, вони виявили за кермом автомобіля особу із явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. На вимогу поліцейських водій представився ОСОБА_1 . Згідно із даних бази ІПНМ «АРМОР» особу було встановлено та з`ясовано, що водій не має права керування таким транспортним засобом. Зазначений факт підтверджується рапортом поліцейського, який є доказом у справі №282/874/21.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 липня 2021 року поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Андреєвим Ю.О. відносно ОСОБА_1 складено постанову серії БАА №823099, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що 11.07.2021 о 18 годині 00 хвилин на автодорозі Любар-Чернівці 65 км., ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування Т.З., а саме - не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Отже, саме інспектор Національної поліції уповноважений розглядати адміністративні справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та за наслідками розгляду приймати постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що встановлений частиною третьою ст. 286 КАС України перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги в частині визнання дій поліцейського СРПП ВП № Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області протиправними.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, факт керування транспортним засобом та порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху не доведено.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача стосовно того, що за вказані події ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, так як відповідачем не долучено до матеріалів справи відповідних постанов, в тому числі, ухвалених за результатами розгляду справи №282/874/21.

Суд також не вважає належними доказами фотоматеріали, на яких зображено автомобіль ВАЗ 21703 д.н.з. НОМЕР_1 та особу, яка перебуває за кермом, оскільки із наведених матеріалів не вбачається, що гр. ОСОБА_1 керував даним автомобілем.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП є не доведеним.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З огляду на положення ст. 132, 139 КАС України, у разі задоволення позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, зокрема ті, що пов`язані за сплатою судового збору, відтак суд вважає за доцільне стягнути із бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача дані витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Оскільки за подання позовної заяви в даній категорії справ ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 33, 140, 247, 258, 276, 283, 293 КУпАП, ст. 9, 72, 77, 121, 132, 139, 194, 229, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії БАА №823099 від 11 липня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання його копії, але не пізніше закінчення строку карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Носач