Справа № 726/72/22
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2022-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/72/22
Провадження №2-а/726/8/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Спіжавка Тарас Георгійович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАО № 5198122 від 01.01.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

У С Т А Н О В И В:

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Спіжавкою Т.Г. скеровано 13 січня 2022 року на електронну адресу суду адміністративний позов у якому просить скасувати постанову серії ЕАО № 5198122 від 01.01.2022, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що розгляд справи проведено упереджено з грубим порушенням процесуальних прав. Доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 немає, адже останній лише спав на задньому сидінні автомобіля, а тому були відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Також вказує на те, що розгляд справи відповідачем не проводився, лише винесено оскаржувану постанову, без відібрання пояснень та надання доказів.

Також просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити такий строк на оскарження постанови, вказуючи на те, що її копію отримано лише 10.01.2022.

Просить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. У відповідності до ч.7 ст. 139 КАС України, заявляє, що докази щодо витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

18 лютого 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень та в порядку передбаченому законом та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснив позивачу його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, та, відповідно до ч.1 ст. 283 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, після розгляду справи виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, яку оголосив позивачу.

Також зазначає, що позивача позбавлено права керування транспортними засобами на три роки, згідно постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.03.2019, яка залишена без змін апеляційним судом 18.04.2019. Ця обставина не оспорюється сторонами, більше того позивач достеменно знав, що позбавлений пава керування, оскільки брав участь під час розгляду справ про адміністративне правопорушення щодо нього, як в першій інстанції, так і в апеляційній.

21.02.2022 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача Спіжавки Т.Г. у якому останній зазначає, що доводи відповідача, наведені у відзиві, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Факт керування транспортним засобом позивачем не доведений, адже на відеозаписі, долученому відповідачем, спостерігається лише як патрульні їдуть за машиною, яка зупиняється, та на передньому сидінні немає водія, а на наступному відео патрульні звертаються до ОСОБА_1 , який був на задньому сидінні та неодноразово повідомляв їм, що не керував транспортним засобом. Просить врахувати пояснення ОСОБА_2 , який вказує, що саме він того дня перебував за кермом транспортного засобу, однак втік. Також незрозуміло якими доказами спростовуються доводи, щодо відсутності процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 17 січня 2021 року залишено без руху позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Спіжавка Т.Г., до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, інспектора лейтенанта поліції Сафтюк І.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення та надано строк на усунення недоліків (а.с. 14-15).

Після отримання судом адміністративного позову (у новій редакції) разом із клопотанням про заміну неналежного відповідача та квитанцією про оплату судового збору, на виконання вищезазначеної ухвали суду, ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2022 року такий позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 31.01.2022 (а.с. 26).

У подальшому судові засідання у справі відкладалися з метою надання відзиву на позов та відповіді на відзив.

У судове засідання 14 березня 2022 року, сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України.

Від представника позивача Спіжавки Т.Г. 14 березня 2022 року надійшла заява у якій останній просить суд провести судове засідання без його участі та участі довірителя.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання. Поважних причин неявки суду не повідомив. Скерував до суду відзив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Що стосується заявленого клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, то суд виходить із наступного.

Так, відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 КУпАП. Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Так, у відповідності до даних копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕАО №5198122 від 01.01.2022 ОСОБА_1 ознайомлено із її змістом у день винесення, однак останній відмовився від отримання її копії, у зв`язку із чим, така копія була надіслана йому рекомендованим листом вих. № 26 від. 04.01.2022.

Також позивач долучає копію конверта із штрих-коду відправки якого вбачається, що копію постанови отримано ОСОБА_1 10.01.2022.

Таким чином, суд вважає заявлене клопотання про поновлення строку на оскарження постанови обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а тому строк на оскарження слід поновити.

Судом встановлено, що 01.01.2022 інспектором УПП в Чернівецькій області, лейтенантом поліції Сафтюк І.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕАО №5198122 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, за те, що останній 01.01.2022 о 06:52 в м. Чернівці по вул. 29-го березня, 13 керував транспортним засобом, Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування, Сторожинецьким районним судом Чернівецької області від 15.03.2019, чим порушив п. 2.1.а ПДР (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень (а.с.8).

У відповідності до постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.03.2019, яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.04.2019 у справі № 723/238/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Крім того, разом із відзивом, відповідачем долучено відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів поліцейських (боді-камер), зокрема відеозапис СЕ 00134, що вказаний в якості доказу та посилання на який міститься у оскаржуваній постанові.

Згідно досліджених судом відеозаписів вбачається, як о 06:52 01.01.2022 поліцейські під час патрулювання їдуть позаду та зупиняють транспортний засіб, Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупиняється по праву сторону від дороги, та як із нього жодні особи не виходять. Одразу о 06:53 поліцейські виявляють ОСОБА_1 який виходить із авто (задніх лівих пасажирських дверей). При цьому за кермом водій відсутній, а у розмові поліцейські вказують ОСОБА_1 на те, що «ми бачили як ви пересіли», а тому приступають до встановлення його особи, як водія транспортного засобу. При цьому ОСОБА_1 вказує на те, що не був водієм, а сів позаду, щоб поспати. На запитання працівників поліції, хто являється водієм транспортного засобу вказує, що не знає.

Також із долученого відповідачем відеозапису вбачається як о 07:16 01.01.2022 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із його правами та як після винесення постанови ознайомлюють із прийнятим рішенням, а оскільки ОСОБА_1 відмовляється ознайомитися із ним, зачитує вголос постанову та повідомляє про прийняте рішення.

Інші матеріали відеозаписів стосуються провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, та виходять за межі вказаного провадження у справі.

Також представник позивача долучає відібрані адвокатом пояснення свідка ОСОБА_2 , який вказує про те, що 01.01.2022 року він із друзями відпочивали біля ялинки на Соборній площі. Машина була припаркована біля тротуару. Вони захотіли іти додому, підійшли до машини, після чого свідок спитав ОСОБА_1 чи можна сісти за кермо. ОСОБА_2 вказує, що сів за кермо, а ОСОБА_1 на заднє сидіння ліг спати. Вони поїхали в сторону Майдану, а коли побачив, що за ними їде патрульна поліція, зупинив автомобіль і вибіг через переднє пасажирське сидіння, оскільки перелякався та знав, що у нього немає посвідчення водія. Що було далі йому не відомо, коли вибігав з автомобіля ОСОБА_1 лежав на задньому сидінні.

Суд вважає за можливе взяти до уваги такі письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , які відібрані адвокатом та долучені до матеріалів справи, надавши їм відповідну правову оцінку, не проводивши допит свідка з цих підстав, зважаючи на введення на території України воєнного стану та встановлені обмеження.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином розгляд справи у таких випадках проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи оскаржуваної постанови, та як вбачається із відзиву на позов, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Так, у даному випадку згідно постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.03.2019, яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.04.2019 у справі № 723/238/19, і відповідно цього ж дня набрала законної сили, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4ст. 130 КУпАП та відповідно позбавлений права керування транспортними засобами на строк три роки.

Вказані судові рішення оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, є загальнодоступним, та не потребують долучення до матеріалів справи в паперовому вигляді.

Більше того, дійсність таких обставин не оспорюється сторонами.

Факт позбавлення права керування та обізнаність про такий, ОСОБА_1 у своєму позові не оскаржує, а отже погоджується із цим, однак вказує на відсутність доказів керування транспортним засобом того дня.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, необхідно зафіксувати факт виявлення правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом збирання доказів у тому числі фіксації події правопорушення, а саме факту керування транспортним засобом будучи позбавленою право керування транспортними засобами на підставі рішення суду.

При цьому, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17 (адміністративне провадження № К/9901/1403/17).

Суд звертає увагу, що в даному конкретному випадку, поліцейським доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом будучи позбавленим права керування, на доведеність чого долучено диск із відеозаписом із місця події, посилання на який міститься у оскаржуваній постанові.

Так, у відповідності до переглянутого відеозапису, після зупинки автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , одразу ж, протягом кількох секунд, поліцейські підходять до авто і виявляють водія ОСОБА_1 уже на пасажирському сидінні та вказують про те, що бачили, як останній пересів.

При цьому, конструкція транспортного засобу марки Volkswagen Caddy надає можливість переміщення особи з переднього водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння.

Суд зауважує, що після зупинки транспортного засобу та до моменту як працівники поліції підійшли до авто, жодні особи із транспортного засобу не виходили, а на водійському сидінні нікого не було.

Також суд звертає увагу, що після зупинки транспортного засобу інші особи не повідомляли працівників поліції про те, що хтось із них керував автомобілем. ОСОБА_1 , заперечуючи факт керування транспортним засобом, також не повідомляв яка інша особа керувала автомобілем.

Таким чином, суд відхиляє посилання позивача у позові на те, що в його діях відсутня обов`язкова умова притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки він транспортним засобом того дня не керував та вважає їх безпідставними та такими, що повністю спростовані дослідженими доказами, та є ніщо іншим як обраним способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, зазначене може свідчити також і про намагання останнього уникнути відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, враховуючи що того дня щодо ОСОБА_1 також складено протокол за вказаною статтею.

Також суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_2 , який вказує на те, що саме він того дня перебував за кермом, але втік із місця події, оскільки такі пояснення повністю спростовуються матеріалами справи. Більше того, на відео із боді-камер та патрульного реєстратора вбачається як поліцейський автомобіль під`їжджає та рівняється із автомобілем ОСОБА_1 , при цьому на відеозаписах не зафіксовано, як саме водій чи інші сторонні особи виходять із авто, а поліцейські за секунд 10 підходять до автомобілю та вказують, що бачили як водій пересів.

Крім цього, свідок ОСОБА_2 вказує про дружні стосунки із особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що також може свідчити про те, що останній намагається сприяти уникненню відповідальності свого знайомого.

Натомість підстав не довіряти діям працівників поліції у суду немає та про наявність їх упередженого ставлення до позивача, останній не вказує.

Таким чином, суд дійшов висновку, що працівник поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах визначених санкцією частини статті.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Об`єктивність дій відповідача підтверджена переглянутим відеозаписом і є доказом правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень у взаємостосунках з позивачем.

Таким чином, вказаних вище критеріїв було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, жодних доказів щодо упередженого ставлення поліцейського до позивача чи перевищення повноважень позивач не вказує, та судом не встановлено.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5198122 від 01.01.2022 щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, Правил дорожнього руху, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 9, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити строк на подання адміністративного позову щодо оскарження постанови серії ЕАО № 5198122 від 01.01.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Спіжавка Тарас Георгійович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАО № 5198122 від 01.01.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01 січня 2022 року серії ЕАО № 5198122 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.126 КУпАП України - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя С. А. Асташев