Справа № 300/2087/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 300/2087/21 пров. № А/857/20520/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року (суддя Микитин Н.М., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/2087/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА209300/2020/000048/2 від 07.12.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209300/2020/00143 від 07.12.2020.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, яка в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 03.09.2019 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та компанією POLMOstrowSP. z.o.o (Постачальник) укладено зовнішньоекономічний контракт на доставлення запасних частин для автомобілів за №1/19, яким зокрема передбачено, що Постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти й оплатити глушники, вихлопні труби та їхні частини (Товари), на суму згідно з асортиментом і за ціною , вказаною в рахунках фактурах, що виставляються Постачальником у межах цього контракту, і які є його невіддільною частиною (пункт 1.1. Контракту). Доставления реалізуються згідно з поданими в рахунках-фактурах асортиментом, кількістю і цінами, отриманими Покупцем на кожну партію товару, якщо інше не було встановлено сторонами (пункт 4.3. Контракту). Ціни на товари встановлюються на підставі актуальних цін Постачальника. Постачальник може надавати покупцеві знижки. Постачальник повідомляє Покупця про ціни, що діють на момент відправлення кожної партії товару. Постачальник має право змінити актуальні ціни до виставлення рахунку-фактури. Ціна на рахунку-фактурі буде виставлена у валюті Євро після перерахування, згідно із середнім курсом Національного польського банку в день виставлення рахунка-фактури(пункти 5.1., 5.2. Контракту). Оплата за кожне доставлення виконується Покупцем в Євро на підставі рахунка-фактури не пізніше ЗО днів з моменту виставлення рахунка-фактури банківськими переказами за системою SWIFT на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний у цьому контракті (пункт 5.3.).

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар, а саме, глушники, вихлопні труби та їхні частини, код товару - 87089235 кількістю 1452 шт, вагою - 9240,33 кг, на загальну вартість 19741,59 Євро, відповідно до специфікації № 222до FE 222/WY/2020 від 02/12/2020р. та рахунку-фактури FE 222/WY/2020.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_2 07.12.2020, за допомогою брокера, для здійснення митного оформлення товару а саме: частини до транспортних засобів (глушники та вихлопні труби до легкових та вантажних автомобілів), торгівельна марка - Polmo, виробник - PolmoStrow SP.Z.O.O., країна виробництва - Польща (PL), подано до Галицької митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA209300/2020/011217, згідно якої було визначено митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості - за ціною контракту у розмірі 19741,59 ЄВРО.

Також, разом із митною декларацією, митним брокером надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару, зокрема: пакувальний лист 222 від 02.12.2020; рахунок-фактура (інвойс) FE220/WY/2020 від 02.12.2020; автотранспортна накладна б/н від 02.12.2020; сертифікат з перевезення (походження товару) форми EUR.l PL/MF/AR 0041981 від 03.12.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 02.12.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу 1/19 від 03.09.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору 1 від 24.11.2020; копія митної декларації країни відправлення 20 PL 394010Е0902039 від 03.12.2020.

Окрім цього, крім поданих до розмитнення документів, що зазначалися вище, митним брокером ФОП ОСОБА_2 під час митних консультацій додатково надано Галицькій митниці -вступні документи: платіжне доручення в іноземній валюті від 07.12.2020 на суму 19741,59 Євро; прайс-лист товарів від 02.12.2020 ; митну декларацію країни відправника.

Проте, відповідачем направлено декларанту повідомлення про те, що митна вартість товару буде становити 3,49 EUR/кг., та відповідачем за результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 07.12.2020 № UА209300/2020/011217 та доданих до неї документів, здійснено коригування митної вартості товарів та прийнято оскаржуване рішення № UА209300/2020/000048/2 від 07.12.2020, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України).

Як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення митного органу визначено обставини прийняття оскаржуваного рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості: "Перший метод не застосований, у зв`язку з відсутністю у документах, зазначених в ч.2 ст. 53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. 2-5 методи визначенім митної вартості (ст. 59-63 МКУ) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст. 59, 60 МКУ), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст. 62, ст. 63 МКУ). Декларантом не подано на вимогу митних органів, що підтверджують вартість товарів висновок про якісні та вартісні характеристики товару , підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Джерело інформації: цінова інформація ЦБД: ЕМД№ и А 100090/2020/558706 від 18.11.2020.".

Також 07.12.2020 посадовими особами Галицької митниці Держмитслужби за результатами перевірки митної декларації та доданих до неї документів, відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості, винесено рішення по митній вартості № UА209300/2020/000048/2. Вказану відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідачем оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209300/2020/00143 від 07.12.2020.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 53 Митного кодексу України зокрема визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин 1,2, 3, 6 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 1-4 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією.

Частинами 2-5 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Колегія суддів зазначає, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що, сумніви митниці у правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару виникли у зв`язку ненаданням відповідачу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та відсутністю підпису в інвойсі. Разом з тим колегія суддів зазначає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що декларантом в інтересах позивача, надано митному органу наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, а саме: пакувальний лист 222 від 02.12.2020; рахунок-фактура (інвойс)FЕ220W Y/2020 від 02.12.2020; автотранспортна накладна б/н від 02.12.2020; сертифікат з перевезення (походження товару) форми EUR.l PL/MF/AR 0041981 від 03.12.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 02.12.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу 1/19 від 03.09.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору 1 від 24.11.2020; копія митної декларації країни відправлення 20 PL 394010Е0902039 від 03.12.2020, а також під час митних консультацій позивач додатково надав Галицькій митниці наступні документи: платіжне доручення в іноземній валюті від 07.12.2020 на суму 19741,59 Євро; прайс-лист товарів від 02.12.2020; митну декларацію країни відправника.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що подані декларантом відповідно до частини другою статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.09.2019 № 1/19 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; рахунок- фактура FE 222/WY/2020 від 02.12.2020 є невід`ємною частиною договору від 03.09.2019, визначає загатьну вартість та кількість придбаного товару, а також ціну за окремо взятий товар; у специфікації від 02.12.2020 вказано ту ж саму кількість товару, а вартість відповідає прейскуранту (прайс-лист) виробника товару від 02.12.2020. Аналогічна вартість товару вказана і в графі 42 МД №UA209300/2020/011217 від 07.12.2020.

А відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 19741,59 Євро та вони не мають будь-яких розбіжностей в числових значеннях їх вартості.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що ціна продажу імпортованих товарів- це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-фактура (інвойс) від 02.12.2020 FE 222/WY/2020 підтверджує ту обставину, що позивач придбав оцінюваний товар за ціною 19741,59 Євро.

Твердження відповідача про те, що поданим платіжним дорученням (від 07.12.2020 №12 через SWIFT) неможливо ідентифікувати з контрактом судом першої інстанції вірно відхилено, оскільки, з вказаних документів вбачається, що позивач здійснив оплату компанії PolmoStrow 5P.Z.O.O., на підставі платіжного доручення в іноземній валюті № 12 в розмірі 19741,59 Євро за глушники, вихлопні труби, автозапчастини згідно Контракту №1/19 від 03.09.2019. Також, відповідно до рахунку-фактури FE 222/WY/2020 від 02.12.2020, яка є невід`ємною частиною договору від 03.09.2019, загальна вартість товару становить 19741,59 Євро, кількість 1452 шт., зазначено також ціну за окремо взятий товар, що дає можливість Відповідачу ідентифікувати платежі по даному Контракту з товаром, що поставлявся.

Відтак, аналіз змісту вищевказаних документів, свідчить про те, що вони містять всі реквізити необхідні для ідентифікації придбаних ФОП ОСОБА_2 товарів, та підтверджує заявлену митну вартість ввізного товару.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на підставі наведеного, відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною рахунку-фактури №FE220/WY/2020 від 02.12.2020.

Щодо митної декларації від 18.11.2020 №UА10090/2020/558706, то судом першої інстанції вірно зазначено, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При цьому, також судом першої інстанції вірно не взято до уваги те, що поставка за вказаною митною декларацією проводилась з Болгарії, а не з Республіки Польща, як в спірному випадку, а обсяг партії також значно відрізнявся, що могло вплинути на ціну товару, зокрема, у митній декларації від 18.11.2020 №UА10090/2020/558706 вага нетто становила 48,925 кг, тоді як в спірному 9240,33 кг. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування.

Таким чином, судом першої інстанції підставно задоволено позов.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 300/2087/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
У зв`язку з перебуванням судді Довгої О.І. у відпустці з 28.02.2022 по 03.03.2022, повне судове рішення складено 04.03.2022