Справа № 308/17801/21
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом адвоката Бухтоярова Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Бухтояров Р.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовує тим, що він 23 грудня 2021 року близько 17 год. на власному автомобілі рухався у м. Мукачеві по вулиці Масарика. Виїжджаючи з автозаправочної станції виконавши вимоги знаку «стоп» зупинився біля лінії. Оскільки позивачу було необхідно рухатися ліворуч у сторону ринку «ГІД», він включив лівий поворотник, переконавшись, що немає заборонених знаків та інших жодних перешкод для маневру, переконавшись, що автомобіль патрульної поліції його пропускає здійснивши сигнал фарами (двічі поморгали) ОСОБА_1 здійснив поворот наліво у сторону ринку «ГІД».

Зазначає, що рухаючись далі по головній дорозі ОСОБА_1 помітив, що за ним рухається автомобіль патрульної поліції не подаючи жодних сигналів про зупинку. Через 300 метрів автомобіль патрульної поліції включив червоний сигнал проблискових маячків після чого позивач миттєво зупинився згідно правил дорожнього руху здійснивши маневр зупинка праворуч. Співробітник патрульної поліції підійшовши до його автомобіля та повідомив позивачу, що він порушив пункт 8.5.1. правил дорожнього руху, повідомивши, що ОСОБА_1 повернув наліво на забороняючий знак. Не погодившись з працівником поліції ОСОБА_1 повідомив, що забороняючих знаків не було на що працівник поліції повідомив йому, щоб позивач рухався за працівником поліції назад до автозаправочної станції для того, щоби працівник поліції показав позивачу на забороняючий знак. Позивач виконав вимогу працівника поліції та поїхав за ними до місця скоєння маневру, а саме до автозаправочної станції. Прибувши на місце працівник патрульної поліції переконався, що забороняючого знаку поворот на ліво немає та повідомив ОСОБА_1 , що він перетнув подвійну смугасту розмітку. Позивач попросив, щоби працівник поліції показав на дорозі де саме знаходиться ця подвійна смуга на що працівник поліції позивачу сказав, що згідно логіки така має бути тут. На інші позивача пояснення працівник поліції не звертав увагу та почав складати протокол. Так позивачем було зазначено, що на перехресті з якого він виїзджав наявні чотири дорожні знаки, а саме дорожній знак «стоп», два дорожні знаки пішохідного переходу та дорожній знак звуження дороги з правого боку. Інших дорожніх знаків не було.

Пояснює, що позивач показав працівнику поліції, що ніякої суцільної лінії немає провівши фото фіксацію дорожнього полотна та місця події. Під час фіксації дорожнього полотна позивач перейшов дорогу по пішохідному переходу який відображений на фото світлинах, став на острівець безпеки та сфотографував місце події. Позивач стверджує, що не порушував правил дорожнього руху передбачених статтею 127 КУпАП оскільки перейшов дорогу на пішохідному переході та фотографував на острівку безпеки який розміщений посередині між двома лініями руху. Але не зважаючи на всі доводи позивача працівник патрульної поліції ОСОБА_2 почав складати протокол. Позивач попросив, щоби при складанні протоколу була дотримана процедура визначена КУпАП та було роз`яснено права, показані докази порушення та забезпечено право на захист на що працівник поліції повідомив тільки, що це покладається на суд, а не на нього.

23 грудня о 17 годині 39 хвилин поліцейський взводу 1 роти 2 управління патрульної поліції в Закарпатській області рядовий поліції Тяско Василь Васильович виніс щодо позивача ОСОБА_1 постанову серії БАА № 485599 за ст.127 КУпАП якою накладено штраф 255 грн.

В постанові поліцейський вказав, що: ОСОБА_1 як пішохід здійснював фотофіксацію місця події на проїзній частині чим порушив п.4.7. правил дорожнього руху.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та протиправною, такою що порушує його права, оскільки жодних правопорушень не вчиняв.

На підставі викладеного просив суд : визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 485599 від 23.12.2021 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ДПП на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 454 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Позивач у дане судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Бухтояров Р.О. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. В заяві зазначив, що заявлений позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів у дане судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву відповідачі не подали та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою поліцейського взводу 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядовий поліції Тяско В.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 485599 від 23.12.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн., за те, що як зазначено у тексті постанови, він 23.12.2021 року близько 17 год. 39 хв. у м. Мукачево, по вул..П.Масарика, 32, як пішохід здійснював фотофіксацію місця події на проїзній частині, чим порушив п.4.7 ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Частиною першою ст.127 КУпАП передбачено відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху

У пункті 4.7. .ПДР зазначено, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. ... У місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 23.12.2021 року та його тверджень не спростовано. На підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР України, відповідних доказів до постанови не додано, що стверджується відсутністю записів у графі 7 (до постанови додаються) оскаржуваної постанови.

Відповідачем до суду відзив на позов не подано, а також не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити та скасувати постанову серії БАА № 485599 від 23.12.2021, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень.

З даного приводу суд, констатує наступне

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, у відповідності до ч.ч. 1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи

Згідно ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу була надано договір про надання правової допомоги від 28.12.2021 року, квитанцію від 27.12.2021 року про оплату послуг правничої допомоги на суму 3043,80 грн., та акт виконаних робіт №1 (на виконання Договору про надання правової допомоги) від 28.12.2021 року.

Суд зазначає, що при визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності.

Відтак, з огляду на малозначність справи, обсяг наданих послуг, суд, виходячи з принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 121, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 485599 від 23.12.20221 року поліцейського взводу 1 роти 2 Управління патрульної поліції в Закарпатській області Тяско В.В., по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Кошового, 4.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 21.02.2022 року.

Головуюча О.В. Лемак