Справа № 460/5610/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
04 березня 2022 року м. Рівне №460/5610/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.В. Поліщук розглянувши заяву про забезпечення позову у межах адміністративного позову
доРівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)
про визнання протиправною та скасування постанови,
ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у якому просить суд:
визнати протриправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68122478 від 13.01.2022 винесеної державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Адамчо Володимиром Святославовичем.
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68122478 від 13.01.2022 винесеної державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Адамчо Володимиром Святославовичем.
Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68122478 суперечить нормам чинного законодавства, оскільки Гощанським районним судом Рівненської області було ухвалено рішення у справі № 557/775/15-ц, згідно якого з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором, у розмірі 484 826, 00 грн., відтак, визначений у постанові про стягнення виконавчого збору розмір заборгованості не відповідає тому розміру, який визначений рішенням суду. Зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги стягувача та стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) задовольняється у третю чергу. Заявник вказує, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про проведення оцінки предмету іпотеки, також предмет іпотеки на день звернення до суду не відчужений, тому у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, вважає, що виконавчий збір стягується з коштів, що отримані під час реалізації предмету іпотеки, у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми, тому дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору можуть призвести до завдання значної шкоди інтересам заявника, на думку якого, без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо, для цого необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ст. 154 КАС України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Пунктом 5 частини першої статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Разом з тим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Як було зазначено вище, підставою звернення із заявою про забезпечення позову є, на думку заявника, те, що визначена в оскаржуваній постанові сума заборгованості не відповідає дійсним обставинам справи, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, тому така постанова не відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Адамчо Володимиром Святославовичем прийнято до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу № 2208 від 23.07.2019 та 13.01.2022 відкрите відповідне виконавче провадження № 68122478. Сума, що підлягає примусовосу стягненню, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 1470430 грн. 32 коп.
13.01.2022, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 147043,00 грн., строк пред`явлення якої до виконання становить три місяці.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
За приписами ст. 27 Закону України № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що у ній не наведено та не надано переконливих доказів про те, що державним виконавцем здійснюються будь-які фактичні дії, спрямовані на виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 68122478, сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Достатньо обгрунтованими для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини, у межах даних правовідносин, може свідчити вчинення відповідачем дій, що спрямовані на виконання постанови про стягнення виконавчого збору.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю постанови про стягнення виконавчого збору, однак, суд зазначає, що оцінка правомірності оспорюваного рішення суб`єкта владних повноважень має бути надана судом за результатами вирішення судового спору по суті, з урахуванням всіх обставин справи та доказів, що були враховані суб`єктом владних повноважень при прийнятті такого рішення. Разом з тим, наслідки від незабезпечення позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених прав чи інтересів, оскільки у разі задоволення позову, за наявності для цього відповідних правових підстав, заявник не позбавлений можливості звернутись до відповідного головного управління Казначейства, разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, так як це передбачено Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.
Суд зауважує, що саме лише посилання в заяві про забезпечення позову про те, що без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо та для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, не відповідає завданням інституту забезпечення позову та засадам адміністративного судочинства, тому такі доводи позивача при вирішенні заяви про забезпечення позову судом до уваги не беруться. Інститут забезпечення адміністративного позову є механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З огляду на недоведеність заявником існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі у сфері публічно-правових відносин, суд вважає відсутніми визначені законом підстави для забезпечення позову.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 04 березня 2022 року

Суддя О.В. Поліщук