Справа № 300/6934/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" березня 2022 р. справа № 300/6934/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 12.06.2016 по 28.02.2018, -
ОСОБА_1 (надалі також по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє ОСОБА_2 (надалі по тексту також ОСОБА_2 , представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту також - відповідач, військова частина), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 12.06.2016 по 28.02.2018;
- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 12.06.2016 по 28.02.2018.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 12.06.2016 по 11.03.2020 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 . На підставі наказу командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 11.03.2020 за №71, майора ОСОБА_1 , помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби управління Військової частини НОМЕР_1 , переведено до нового місця служби, з 11.03.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
За доводами позивача, під час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 12.06.2016 по 28.02.2018 йому протиправно не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Такі неправомірні дії відповідача ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що абзацом 5 пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078 (надалі по тексту також Порядок №1078), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі й грошове забезпечення військовослужбовців. У вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату індексації грошового забезпечення, на яку листом надано відповідь та повідомлено, що у Військової частини НОМЕР_1 немає заборгованості з індексації грошового забезпечення перед ОСОБА_1 , оскільки не було правових підстав для нарахування індексацію грошового забезпечення за спірний період. На переконання відповідача розмір індексації становить 0,00 гривень.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби у вказаний період ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (а.с.17), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України).
Військова частині НОМЕР_1 скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву №1105 від 22.11.2021, який надійшов на адресу суду 25.11.2021 (а.с.20-38).
Заперечуючи позовні вимоги, в обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що проведення індексації грошових доходів згідно вимог статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, тобто у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Так, фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України.
Відповідач вказав, що ОСОБА_1 з 12.06.2016 зараховано до списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 (наказ від 12.06.2016 за №164) з встановленням: посадового оклад за посадою 1 075,00,00 гривень; надбавки за виконання особливо важливих завдань згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 за №260 в розмірі 50% від посадового окладу; окладу за військове звання; надбавку за вислугу років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 450% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 за №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010" в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення.
За переконаннями представника військової частини червень 2016 року є базовим для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача. Оскільки індекс інфляції не перевищив порогу 103%, відповідної умови в нарахуванні ОСОБА_1 індексації його заробітку у червні-жовтні 2016 року не настало. Надалі в жовтні 2016 року позивачу встановлено надбавку за роботу з таємними документами, яка є об`єктом індексації, а її встановлення впливає на визначення базового місяця, тобто жовтень 2016 року є базовим місяцем. Враховуючи, що індекс інфляції не перевищив порогу 103%, відповідної умови у виплаті позивачу індексації у листопаді-грудні 2016 року також не було.
Окрім цього, у жодному із місяців 2017 році рівень інфляції також не перевищував поріг індексації у розмірі 103%, відповідно право на нарахування та виплату індексації не виникало.
Разом із відзивом на адміністративний позов на адресу суду надійшли документи, які відповідач подав на виконання ухвали суду від 10.11.2021, зокрема, картка особового рахунку військовослужбовця за 2016-2018 роки (а.с.28, 29, 30).
Від ОСОБА_1 до суду 26.11.2021 надійшла відповідь на відзив, в якому останній вказав на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзив на позов (а.с.34-38).
Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступні обставини.
Згідно витягу із наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №164 від 12.06.2016 капітана ОСОБА_1 з 12.06.2016 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с.10).
В подальшому, наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) за №71 від 11.03.2020 майора ОСОБА_1 , помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби управління Військової частини НОМЕР_1 , переведено до нового місця служби, з 11.03.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.11).
29.11.2016 позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_4 , яким засвідчується набуття ОСОБА_1 право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.6).
Позивач 4 вересня 2021 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату індексації грошового забезпечення (а.с.12), на яку листом надано відповідь та повідомлено ОСОБА_1 , що нарахована індексація за період з грудня 2015 року по березень 2018 року відповідно до норм та правил визначених Порядком №1078 складала 0,00 гривень щомісячно (а.с.13).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 12.06.2016 по 28.02.2018, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких аргументів, мотивів та норм права.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Військова служба за правовим регулюванням частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2232-XII) є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Водночас, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За змістом статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII).
В свою чергу, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі по тексту також Закон №1282-ХІІ).
Так, статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Приписами статті 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення, як то визначено статтею 4 Закону №1282-XII, проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частини 1, 2 статті 5 Закону №1282-XII передбачають, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина 6 статті 5 Закону №1282-XII).
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Згідно частини 2 статті 6 Закону №1282-XII порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. В даному випадку такими правилами є Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078 (як зазначено вище, надалі також Порядок №1078).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній з 01.12.2015 до 01.03.2018) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 за №77, які застосовується з 01.01.2016 - в розмірі 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 за №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі й грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (пунктом 2 Порядку №1078).
Пунктом 4 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку №1078).
Виплата сум індексації грошових доходів згідно з підпунктом 2 пункту 6 Порядку №1078 здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
З системного аналізу вказаних норм законодавства суд дійшов висновку про те, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті, у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Індексація грошового забезпечення є законодавчо визначеним обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
При цьому, варто наголосити, що нормами Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.
Водночас пунктом 6 Порядку №1078 не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 стаття 242 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі №825/1832/17 дійшов наступних висновків:
"24. Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
25. У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
26. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі № 825/694/17.
27. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
28. Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що у 2016-2017 роках кошти на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено, а тому відповідач діяв правомірно. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі".
Разом з тим у постанові від 07.08.2019 у справі №825/694/17 Верховний Суд зазначив:
"32. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
33. Також Верховний Суд звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин".
Судом встановлено, що за період з 12.06.2016 по 28.02.2018 ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, свідченням чого є відомості листа військової частини за №860 від 14.09.2021, пояснення, викладенні у відзиві на позов за №1105 від 22.11.2021 (а.с.13, 20-26).
Також, згідно копій карток особового рахунку на виплату грошового забезпечення за 2016, 2017 та 2018 роки відповідач в період з 12.06.2016 по 28.02.2018 не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення (а.с.28, 29, 30).
Так, відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Тобто реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. Таким чином, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19.
У випадку який досліджується судом, доводи відповідача про причини невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у зв`язку із не перевищенням в період з червня по жовтень, з жовтня по грудень 2016 року, з січня 2017 року по лютий 2018 року значення порогу індексації (103%), суд вважає необґрунтованими і таки, що не відповідають фактичним обставинам.
Слід наголосити на невірне розуміння представником військової частини положень Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 щодо порядку обчислення і нарахуванні індексації грошових доходів населення, в тому числі в частині визначення величини індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Зокрема, абсолютно невірними є трактування того, що з січня 2016 року індексації доходів здійснюється, коли величина індексу споживчих цін перевищує розмір 103% в кожному місяці окремо.
Так, відповідач наводить помісячно окремо опубліковані Держкомстатом України відомості про індекс споживчих цін на товари та послугу за 2016-2018 роки, згідно яких дійсно в жодному із місяців таке значення не перевищувало 103%.
Однак, вірним є наступне правове регулювання досліджувані судом спірні правовідносини.
Для цілей цього Закону1282-ХІІ в статті 1 такого нормативно-правового акту визначено наступні терміни:
- індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
- індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;
- поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
В силу правового регулювання Порядку №1078 1-1 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1.
Положеннями пункту 4 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Приписами абзаців 1-2 пункту 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3 пункту 5 Порядку №1078).
Згідно із змістом абзаців 4-5 пункту 5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, в силу правового регулювання абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Таким чином, виходячи із системного і послідовного аналізу коментованих правових та зважаючи на фактичні обставини у справи, базовим місяцем у спірному випадку є червень 2016 року місяць, в якому прийнятий на службу позивач у відповідача.
Зважаючи на положення абзацу 2 пункту 5 Порядку №1078 ("обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення") перевищення порогу індексації (103%) мало місце вже в жовтні 2016 року (червень 2016 року 99,8%, липень 2016 року 99,9%, серпень 2016 року 99,7%, вересень 2016 року 101,8%, жовтень 2016 року 102,8%, листопад 2016 року 101,8%, грудень 2016 року 100,9%). Надалі, в період з грудня 2016 року по лютий 2018 року в розумінні частини 3 статті 4 Закону №1282-ХІІ та абзацу 5 пункту 11 Порядку №1078 неодноразово мало місце перевищення порогу індексації в значенні 103%.
Вказане свідчить, що відповідач протиправно не нараховував позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період у відповідності до приписів Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Є також безпідставними аргументи відповідача про причини не нарахування індексації у зв`язку із встановленням позивачу в жовтні 2016 року додаткових видів грошового забезпечення наказом командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_3 .
Так дійсно за даними картки особового рахунку позивача за 2016 рік в жовтні місяці мало місце нарахування і виплата ОСОБА_1 надбавки за роботу з таємними документами (а.с.28).
Втім, зважаючи на те, що такий розпорядчий документ виданий Військовою частиною-польова пошта НОМЕР_3 в жовтні 2016 року, то його правове регулювання попадає під дію нової редакції Порядку №1078, яка набрала чинності з 15.12.2015, у відповідності до якої вплив на проведення чи не проведення індексації заробітку (грошового забезпечення) мають тільки рішення про підвищення тарифних окладів, а не премій і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовця.
Тобто, в період з червня 2016 року по лютий 2018 року не мало місце підвищення чи зміна посадового окладу позивача, розмір якої за вказаний період беззмінно становив 1 075,00 гривень, про що свідчать відомості картки особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.28, 29, 30).
Відтак, в даному випадку бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 12.06.2016 по 28.02.2018 є протиправною.
Аргументи військової частини про відсутність механізму виплати індексації у поточному році за минулі періоди є неприпустимими до врахування, оскільки таке надумане правове регулювання не може позбавляти особу права на отримання належних йому сум доходу із урахуванням індексації його заробітку.
Разом з цим, відсутність заперечень позивача при звільненні щодо не проведення з ним повного розрахунку в день виключення його зі списку особового складу військової частини, не звільняє відповідача від власного самостійного обов`язку провести повний розрахунок, в тому числі виплатити й індексацію грошового забезпечення.
Такі ж правові висновки щодо обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації грошового забезпечення сформовані Верховним Судом в постановах від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17, від 21 листопада 2019 року у справі №815/5547/17, від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, і які взяті судом до уваги при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.
Як зазначено вище у відношенні до правової позиції Верховного Суду суд керується приписами частини 5 статті 242 КАС України.
Відтак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував належним чином наявність обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не надав на підтвердження власних доводів жодних належних доказів.
При цьому, обставини про те, який базовий місяць буде використаний Військовою частиною НОМЕР_1 при нарахуванні індексації, на які звертає увагу відповідач у поданому відзиві за №1105 від 22.11.2021, судом в цій справі не встановлюються і докази та аргументи сторін на їх підтвердження не досліджуються і не перевіряються, оскільки у вказаній частині права позивача ще не порушені.
Більше того, ОСОБА_1 не порушує у адміністративному позові (прохальній його частині) питання щодо правомірності чи протиправності обрання/визначення базового місяця, із якого належить обчислювати індексацію грошового забезпечення за спірний період, нарахування і виплата якої ще не проведена.
Натомість, вимоги позивача за період з 12 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року ґрунтуються на приписах чинних правових норм, є у повній мірі обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами.
Тому, беручи до уваги висновок суду про наявність правових підстав для здійснення нарахування і виплати індексації грошових доходів позивача, а також, про протиправність бездіяльності щодо не здійснення таких виплат, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 29.11.2016 ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, а отже, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання позову з таким характером спору (а.с.6).
З огляду на не понесення позивач судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів оплати сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною 5 статті 139 КАС України, суд дійшов висновку про відсутні правових підстави для розподілу судових витрат у справі.
Враховуючи наведене, на підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в період з 12.06.2016 по 28.02.2018 включно.
Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби в період з 12.06.2016 по 28.02.2018 включно.
Судові витрати не розподіляються.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), АДРЕСА_1 ;
представник за довіреністю ОСОБА_2 , вул. І. Франка, 4, м. Івано-Франківськ, 76018;
відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ), АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.