Справа № 357/1138/22
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2022-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1138/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: головний інспектор з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Соболь Артур Геннадійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 31.01.2022 року головним інспектором паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Соболь А.Г. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152-1 КУпАП України /серії 1КІ № /, за якою позивача піддано штрафу в розмірі 700 грн., за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «AUDI А 4» НОМЕР_1 , чим порушено п.5.43, 7.14 ПДР. Позивач заперечує дані обставини, зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням процедури розгляду справи, всупереч положень КУпАП та Правил дорожнього руху, за відсутності доказів вчинення правопорушення.

Ухвалою судді від 02.02.2022 року відкрито провадження у зазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС України.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила провести розгляд справи без її участі. (а.с.27).

Відповідач та 3-я особа в судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, у встановлений судом строк, не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд керуючись положеннями ч. 5 ст. 77 КАС України приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 31.01.2022 року головним інспектором паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Соболь А.Г. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, / серії 1КІ № /, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП України та піддано штрафу в розмірі 700 грн.(а.с.6).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 31.01.2022 року об 11:01:55 хв. по вул.Мечникова 14-18, 9-а-9 в м.Києві порушила правила зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «AUDI А 4» НОМЕР_1 , чим порушила п.5.43, 7.14 ПДР.

Відповідно до п.5.43 Правил дорожнього руху визначено знак, що позначає зону стоянки. Знак застосовується для позначення початку зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або впродовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Пунктом 7.14 Правил дорожнього руху визначено знак, що вказує, що послуги надаються лише за плату. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Згідно з ч1 ст.152-1 КУпАП - порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до цієї статті Кодексу визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує факт порушення нею п.5.43, 7.14 ПДР, вважає, що винесена відповідачем постанова є незаконною та необґрунтованою з огляду на відсутність складу правопорушення, оскільки позивач є особою з інвалідністю 2 групи, в зоні парування була відсутня можливість здійснити паркування на спеціальному відведеному місці, позначеному розміткою 1.30, в зв`язку з їх відсутністю, сама зона паркування не облаштована табличкою 7.17 (особи з інвалідністю), а інспектором з паркування не досліджено усіх обставин справи, порушено процедуру розгляду справи, зокрема не було взято до уваги той факт, що позивач є особою з інвалідністю. З огляду на те, що не було спеціально відведеного місця, призначеного для безоплатного паркування транспортного засобу, яким керує водій з інвалідністю, позивач була змушена використати інше вільне місце для паркування. Також, позивач зазначає, що відповідачем не забезпечено можливості здійснення оплати за паркування без дискримінації водіїв. Єдиною формою плати на паркувальному майданчику є мобільний додаток «Київ Цифровий». Відповідач не забезпечив паркувальний майданичик паркоматами, де можна оплатити послуги з паркування готівкою.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність(ст. 9 КУпАП).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що головним інспектором з паркування не було досліджено усіх обставин справи, зокрема, не взято до уваги той факт, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, 2-ї гр., має пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 від 06.07.2016 року.

Не спростована обставина, що паркувальний майданчик не мав місць з відповідною розміткою для паркування осіб з іналідністю та не був облаштований табличкою 7.17 Правил дорожнього руху (особи з інвалідністю).

З огляду на те, що відповідачем не було спеціально відведеного місця, призначеного для безоплатного паркування транспортного засобу, яким керує водій з інвалідністю, то позивач використала інше вільне місце для паркування.

Відповідно до частини шостої статті 30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, ж надаються водіям з інвалідністю.

Відповідно п.2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які переврзять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Транспортний засіб, яким керує особа з інвалідністю, або така особа є пасажиром, має право зайняти місце безкоштовно.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з вимог статті 280 КупАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, перш за все, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чивинна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, відповідачем не доведено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача було з`ясовано винність позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 152-1 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач, у передбачений строк, не направив відзиву чи будь-яких заперечень на позов, а згідно ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не надано доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваної постанови.

Відтак, приймаючи до уваги положення ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за можливе скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.п.9,10, ч.1 ст.5 ЗУ «про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ч.1 ст.152-1, ст.ст.280, 283,284, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,159,242-246,250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення /серії 1КІ № / від 31.01.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 700 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 /

Відповідач: Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) / вул. Леонтовича, 6 м. Київ, 01030/

Третя особа: головний інспектор з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Соболь Артур Геннадійович / вул. Леонтовича, 6 м. Київ, 01030/

СуддяО. Я. Ярмола