Справа № 698/37/22
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/37/22
Провадження №2-а/698/1/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 286 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області про визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Звенигородського районного ТЦКСП Черкаської області (надалі-відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04.11.2021 року № 74 винесеної щодо позивача за ч. 2 ст. 210 КУпАП, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.. Додатково позивач просить поновити пропущений строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Адміністративний позов мотивований тим, що позивач не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки не отримував повістки про виклик до Звенигородського районного ТЦКСП Черкаської області, а отже, не був належним чином повідомленим про необхідність такого прибуття. Також позивач зазначає, що під час вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідач припустився низки істотних процесуальних порушень, зокрема, склав протокол про адміністративне правопорушення та розглянув справу за відсутності позивача, якого не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. Вказані обставини, як на думку позивача, призвели до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, яке останній просить скасувати з покладенням на відповідача судових витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.01.2022 року постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем надано відзив на позов згідно якого зазначено, що на виконання Указу Президента України від 24.02.2021 року № 71/2021 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2021 році», ч.1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призову на строкову військову службу підлягають придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким на до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Також відповідачем зазначено, що згідно п.6 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строки проведення призову (призовів) громадян України на строкову службу визначаються Указом Президента України, який публікується в засобах масової інформації не пізніш як за місяць до закінчення року, що передує року призову (призовів) громадян України на строкову військову службу, крім указу про призов (призови) громадян України на строкову військову службу в особливий період, який публікується не пізніш як за місяць до початку проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу. Додатково відповідач зазначає, що згідно ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці; у разі, якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України; призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за новим місцем проживання для взяття на військовий облік; Згідно ч. 10 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.
Крім того, відповідач зазначає, що згідно рапорту та акту від 29.09.2021 року, складених начальником обліку мобілізаційної роботи майором ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю призовника ОСОБА_1 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) оповіщення останнього про необхідність прибуття для проходження медичної комісії здійснено шляхом вкидання до поштової скриньки вказаного домоволодіння. За таких обставин відповідач зазначає, що, незважаючи на наявність законного обов`язку, позивач ухилився від явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а отже, законно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.
На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглядає справу, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 286 КАС України, обмежившись дослідженням обставин наведених у позовній заяві та відзиві, які згідно ч. 1 ст. 269 КАС України є заявами по суті справи.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З відомостей, що містяться у паспорті ОСОБА_1 вбачається, що останній досяг призовного віку, визначеного ч. 1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З відомостей, що містяться у засвідченій копії особової справи призовника ОСОБА_1 вбачається, що останній є придатним до військової служби.

З відомостей, що містяться у корінцях сповіщень, адресованих ОСОБА_1 та поміщених до поштової скриньки вбачається, що останній викликався до 4 відділу Звенигородського РТЦК та СП вперше на 9 год. 00 хв. 01.10.2021 року, вдруге на 9 год. 00 хв. 18.11.2021 року.

З відомостей, що містяться у рапорті та акті від 29.09.2021 року, складених начальником обліку мобілізаційної роботи майором ОСОБА_2 , вбачається, що у зв`язку із відсутністю призовника ОСОБА_1 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) оповіщення останнього про необхідність прибуття для проходження медичної комісії здійснено шляхом вкидання до поштової скриньки вказаного домоволодіння.

З відомостей, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 04.11.2021 року вбачається, що в порушення вимог ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин не прибув 11.10.2021 року до призовної дільниці для призову на строкову військову службу в особливий період, у зв`язку із чим підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП.

З відомостей, що містяться у постанові у справі про адміністративне правопорушення від 04.11.2021 року № 74 вбачається, що за фактом неявки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в порушення вимог ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» без поважних причин не з`явився до призовної дільниці для призову на строкову військову службу в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, у зв`язку із чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 1700 грн..

Відповідно до п. 3 Указу Президента України від 24.02.2021 року № 71/2021 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2021 році» оголошено призов на строкову військову службу громадян України чоловічої статі, які відповідають вимогам частини першої статті 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці; у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України.
Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі неявки призовника без поважних причин за викликом відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.
Відповідно до диспозиції ч.ч. 1,2 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а також повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вирішуючи справу по суті, суд враховує правові позиції, висловлені Верховним Судом у листі від 13.07.2018 року № 60-1543/0/2-18 адресованому начальникові Генерального штабу Головнокомандувачу ЗС України щодо тривалості дії особливого періоду згідно якої Верховний Суд зазначає, що особливий період, який діє в Україні з 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» продовжує діяти, незважаючи на тривалість мобілізації.

Оцінюючи доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд визнає їх обґрунтованими, оскільки з наданих сторонами матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідач провів розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, докази щодо належного повідомлення якого про час і місце розгляду справи суду не надані, а отже, припустився істотних процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд визнає, що незважаючи на допущені відповідачем істотні порушення, що призвели до обмеження права позивача на участь у розгляді його справи та висловленні власної позиції, вказані права є поновленими внаслідок здійснення судового розгляду, під час якого позивач мав можливість висловити власні доводи у справі та надати відповідні докази на підтвердження останніх, які були оцінені судом.

Досліджуючи обставини, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд визнає, що позивач, будучи особою, яка згідно ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є зобов`язаною з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою призову на військову службу в особливий період, незважаючи на відсутність повістки, за відсутності поважних причин, не виконав вказаного вище законного обов`язку, а отже, підлягав притягненню до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП.

На підставі наведеного, суд визнає, що відповідач правомірно визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн..

Дослідивши наведені сторонами обставини та дослідивши надані докази, системно проаналізувавши вказані вище норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для його задоволення, оскільки оскаржуване рішення (постанова) винесене уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення. Отже, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України.

При цьому доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 8, 9, 73-76, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області про визнання протиправними дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 74 від 04.11.2021 року - відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України невідкладно надіслати копії судового рішення учасникам провадження, які не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.