Справа № 300/717/22
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2022 р. справа № 300/717/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області йому протиправно відмовлено в зарахуванні періоду військової служби з 22.11.1985 по 24.11.1987 та періодів роботи з 02.02.1988 по 02.08.1990, з 14.08.1990 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 31.07.1998, з 01.08.1998 по 16.09.1998 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2. Як наслідок, протиправно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 2. А тому слід зобов`язати пенсійний орган зарахувати до пільгового стажу вищевказані періоди роботи та призначити з 14.09.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 за №1-р/2020 стаття13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Тобто на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Пенсійний орган зазначає, що його загальний стаж складає 26 років 03 місяці 2 дні, пільговий стаж - 6 місяців 22 дні. При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком по Списку № 2, період військової служби з 22.11.1985 по 24.11.1987 та періоди роботи з 02.02.1988 по 02.08.1990, з 14.08.1990 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 31.07.1998, з 01.08.1998 по 16.09.1998. Робота позивача була включена до діючих на той час Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Крім цього, пенсійному органу були надані відповідні архівні довідки, які підтверджують факт його роботи в шкідливих умовах праці за Списком № 2. Щодо атестації робочих місць за умовами праці, то відповідальність за її своєчасне та якісне проведення покладається на роботодавця. В свою чергу, частиною 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Таким чином, пенсійним органом протиправно не зараховано спірні періоди роботи до його пільгового стажу. Трудова книжка, а також архівні (уточнюючі) довідки містять всі необхідні дані, які підтверджують його право на призначення пільгової пенсії за Списком 2.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.
При цьому, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: … б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
Отже, у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII було встановлено страховий стаж роботи для жінок не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців пільговий стаж.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та права на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII. Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20 в аналогічних відносинах дійшла до висновку, що застосуванню підлягають норми Закону № №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону № 1058-IV.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.
Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 звернувся з заявою від 09.12.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення пенсії за віком по Списку № 2 (а.с. 17).
В рішенні про відмову в призначенні пенсії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначено про незарахування до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 02.02.1988 по 02.08.1990 (згідно довідки від 14.12.2020 № Л-126), з 14.08.1990 по 01.11.1996 (згідно довідки від 07.12.2020 № PH/14-20-Я-47), з 01.11.1996 по 31.07.1998 (згідно довідки від 07.12.2020 № PH/14-20-Я-49), 01.08.1998 по 16.09.1999 (згідно довідки від 07.12.2020 № PH/14-20-Я-51) у зв`язку із відсутністю матеріалів атестації робочих місць, а також відсутністю посилання на Список № 2, який затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (а.с. 37).
Щодо зарахування спірних періодів роботи та військової служби ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України суд зазначає наступне.
За приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.
У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".
Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватися у дужках.
Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 05.06.1984 зазначено наступні періоди роботи:
- з 09.08.1985 (наказ від 05.08.1985 № 166/к) по 18.11.1985 (наказ від 18.11.1985 № 226/к) в Надвірнянському управлінні бурових робіт помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу по 5 розряду;
- 02.02.1988 (наказ від 02.02.1988 № 29-к) по 02.08.1990 (наказ від 02.08.1990 № 200) в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз" помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу 4 розряду;
- з 14.08.1990 (наказ від 13.08.1990 № 497) в НГВУ "Майськнафта" об`єднання "Юганськнафтогаз" бурильником 6 розряду на базі виробничого обслуговування підземного та капітального ремонту свердловин;
- з 01.11.1996 (наказ від 06.11.1996 № 508 (по переводу)) по 31.07.1998 (наказ від 31.07.1998 № 5647) в Майскому УПНП і КРС АТ "Юганськнафтогаз" бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин;
- з 01.08.1998 (наказ від 03.08.1998 № 260) по 16.09.1998 (наказ від 16.09.1998 № 6) в ТОВ "Майский КРС" бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин цеху ремонту свердловин № 2 (а.с. 10 - 14).
Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких позивач був прийнятий на таку роботу.
Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач вказує про відсутність підтвердження робіт позивача уточнюючою довідкою та необхідності проведення атестації посад позивача на підприємствах.
На підтвердження пільгового стажу позивачем надано суду:
- довідку ПАТ "Укрнафта" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.09.2021 № 01/01/10/05/02/02-583 відповідно до якої ОСОБА_1 працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт з 14.09.1984 по 12.11.1984, з 13.03.1985 по 25.04.1985, з 09.08.1985 по 18.11.1985 на посаді помічника бурильника, яка передбачена Списком № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (а.с. 19);
- довідку архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу від 14.12.2020 № Л-126, відповідно до якої позивач працював помічником бурильника 4 розряду в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз" з 02.02.1988 по 02.08.1990 вахтово - експедиційним методом з м. Києва. В цій довідці вказані фактично відпрацюванні години/дні та вказано, що підтвердити трудовий стаж із зазначенням міжвахтового відпочинку, тривалості зайнятості, повного робочого дня, виробітку річної норми робочого часу немає можливості, оскільки передані на зберігання документи таких відомостей не містять (а.с. 20);
- довідку архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу від 14.12.2020 № Л-128, в якій зазначено заробітну плату ОСОБА_1 за період 1988 1990 роки в Нижнєварторському управлінні бурових робіт виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз" (а.с. 21);
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 № РН/14-20-Я-47, згідно якої ОСОБА_1 працював вахтово-експедиційним методом в нафтогазодобувному управлінні "Майскнафта" виробничого об`єднання "Юганськнафтогаз": з 14.08.1990 як бурильник 6 розряду на основі виробничого обслуговування підземного та капітального ремонту свердловин; з 22.04.1992 переведений бурильником 6 розряду в цех видобутку нафти та газу № 5; з 01.02.1994 переведений бурильником 6 розряду до бази виробничого обслуговування підземного та капітального ремонту свердловин; з 01.01.1995 переведений бурильником капітального ремонту свердловин 6 розряду в цех капітального ремонту свердловин; з 01.11.1996 переведений в Майске управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин ВАТ "Юганськнафтогаз". Виключено наступні періоди: адміністративна відпустка з 28.02.1994 по 07.03.1994, з 28.02.1996 по 28.03.1996; навчальна відпустка з 04.02.1991 по 23.02.1991, з 18.11.1991 по 07.12.1991, з 23.03.1992 по 11.04.1992, з 09.03.1994 по 28.06.1994. Робота вахтово експедиційним методом проводилася впродовж повного робочого дня з встановленою денною нормою робочого часу з виконанням нормальної кількості робочих годин, встановленої трудовим законодавством. Професії "бурильника і його помічника" відносяться до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники) (а.с. 23 - 24);
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 № РН/14-20-Я-48 про заробітну плату ОСОБА_1 в нафтогазовидобувному управлінні "Майскнафта" виробничого об`єднання "Юганськнафтогаз" (а.с. 25 - 27);
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 № РН/14-20-Я-49, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день, повний робочий тиждень в Майскому управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин відкритого акціонерного товариства "Юганськнафтогаз" з 01.11.1996 по 31.07.1998 як бурильник 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин № 2. Професії "Бурильники та їх помічники" відносяться до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники) (а.с. 28 - 29) ;
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 № РН/14-20-Я-50 про заробітну плату ОСОБА_1 в Майскому управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин відкритого акціонерного товариства "Юганськнафтогаз" за 1996 - 1998 роки (а.с. 30 - 31);
- архівну довідку ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 № РН/14-20-Я-51 в якій вказано, що позивач з 01.08.1998 по 16.09.1998 працював бурильником капітального ремонту свердловин 6 розряду повний робочий день, повний робочий тиждень в ТзОВ " Майський КРС". Професії "Бурильники та їх помічники" відносяться до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники) (а.с. 32 - 33).
Посилання відповідача, як на підставу відмови у призначенні пільгової пенсії на те, що архівні (уточнюючі) довідки (в даному випадку тільки довідка архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу № 14.12.2020 № Л-126) не містять посилання на чинні в період роботи позивача Списки №2, не приймається судом до уваги, оскільки ненадання підприємством або допущення підприємством помилок при видачі уточнюючої довідки не може нівелювати право позивача на пенсію, яке гарантовано Конституцією України. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому, пенсійний орган, не позбавлений права самостійно перевірити належність професій позивача за спірний період до відповідних діючих на час його роботи Списків.
Посади, які обіймав позивач (бурильники та їх помічники) за спірний період були передбачені Списками, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділ XIII "Буріння, видобуток і переробка нафти та газу, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 2 "Видобуток нафти та газу" а) робітники), постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 за №10 (розділ XII "Буріння, видобуток та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля та сланцю", підрозділ 1 "Буріння", а) робітники), постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 (розділ XII "Буріння, видобування та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля і сланцю" підрозділ 1 "Буріння", а) робітники), які були чинні на період його роботи.
Основним документом, який на сьогодні регламентує порядок організації роботи вахтовим методом є спільна постанова Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях, Секретаріату ВЦРПС і Міністерства охорони здоров`я СРСР "Про затвердження основних положень про вахтовий метод організації роботи" від 31.12.1987 № 794/33-82. Можливість її застосування на території України врегульована постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP" від 12.09.1991 №1545-ХІІ.
Згідно із Загальними положеннями додатка 1 до вищезазначеної Постанови, вахтовий метод роботи - це особлива форма організації робіт, заснована на використанні трудових ресурсів поза місцем їх постійного проживання за умови, коли не може бути забезпечено щоденне повернення працівників до місця постійного проживання. Робота організується за спеціальним режимом праці, як правило, при сумованому обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надається в місцях постійного проживання (пункт 1.1).
Пунктами 4.1 - 4.3, 4.5 додатка 1 до Постанови № 794/33-82 встановлено, що при вахтовому методі організації робіт встановлюється, як правило, сумований облік робочого часу за місяць, квартал або за інший триваліший період, але не більше, ніж за рік. Обліковий період охоплює весь робочий час, час у дорозі від місця знаходження підприємства або від пункту збору до місця роботи та назад і час відпочинку, що припадає на цей календарний відрізок часу. При цьому, тривалість робочого часу за обліковий період не повинен перевищувати нормальної кількості робочих годин, встановлених законодавством.
На підприємствах ведеться спеціальний облік робочого часу та часу відпочинку на кожного працівника за місяцями та наростаючим підсумком за весь обліковий період.
Робочий час та час відпочинку в рамках облікового періоду регламентується графіком роботи на вахті, який затверджується адміністрацією підприємства за погодженням з відповідним профспілковим комітетом, як правило, на рік і доводиться до відома працівників не пізніше ніж за один місяць до введення його в дію. У графіках також передбачаються дні, необхідні для доставки працівників на вахту та назад. Дні перебування в дорозі до місця роботи і назад у норму робочого часу не включаються і можуть припадати на дні міжвахтового відпочинку. Тривалість щоденної роботи (зміни) не повинна перевищувати 12 годин.
Тривалість щоденного (міжзмінного) відпочинку працівників з урахуванням обідніх перерв може бути зменшено до 12 годин. Невикористані в цьому випадку години щоденного (міжзмінного) відпочинку, а також дні щотижневого відпочинку сумуються та надаються у вигляді додаткових вільних від роботи днів (дні міжвахтового відпочинку) протягом облікового періоду. Число днів щотижневого відпочинку у поточному місяці має бути не менше числа повних тижнів цього місяця. Дні щотижневого відпочинку можуть припадати на будь-які дні тижня. Працівникам, які звільнилися до закінчення облікового періоду, дата звільнення за їх згодою може вказуватися з урахуванням днів міжвахтового відпочинку.
Нормальна кількість годин, яку працівник повинен відпрацьовувати в обліковому періоді, визначається виходячи з шестиденного робочого тижня та тривалості робочої зміни 7 годин та шестигодинної робочої зміни у передвихідні та передсвяткові дні (при 41-годинному робочому тижні). При цьому на роботах із шкідливими умовами праці норма робочого часу обчислюється на основі встановленого законодавством скороченого робочого часу.
Тобто, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 02.02.1988 по 02.08.1990, з 14.08.1990 по 31.10.1996 необхідні відомості про норму годин, яку позивач зобов`язаний відпрацювати в обліковому періоді на роботах зі шкідливими умовами праці за час роботи по фактично відпрацьованому при вахтовому-експедиційному методі.
В архівній довідці ПАТ "НК" "Роснафта" від 07.12.2020 № РН/14-20-Я-47 зазначено, що робота ОСОБА_1 за період з 14.08.1990 по 31.10.1996 вахтово експедиційним методом проводилася впродовж повного робочого дня з встановленою денною нормою робочого часу з виконанням нормальної кількості робочих годин, встановленої трудовим законодавством. Тобто, вказаним документом підтверджується, що позивачем відпрацьовано норму годин/днів, які необхідні для зарахування його роботи з 14.08.1990 по 31.10.1996 до його пільгового стажу.
В свою чергу, в довідці архівного відділу м. Нижнєварторська Ханти-Мансійського автономного округу № 14.12.2020 № Л-126 зазначено про неможливість підтвердження трудового стажу за період з 02.02.1988 по 02.08.1990 (з зазначенням міжвахтового відпочинку, тривалості зайнятості, повного робочого дня, виробітку річної норми робочого часу) у зв`язку із відсутністю документів.
З цього приводу суд зазначає, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних. Сама по собі не здача відповідних документів в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період.
Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.
Згідно п. 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 (зі змінами), якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, не підтвердилось право на пільгову пенсію, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку (п.п. 8, 9).
Аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
У відповідності до п. 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах зазначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Вказану позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 10.07.2018 у справі №227/545/17.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
Як наслідок, Велика Палата Верховного Суду вказала, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоду проходження військової служби з 22.11.1985 по 24.11.1987, окрім вищезазначених висновків, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Як вже встановлено судом, з 09.08.1985 по 18.11.1985 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин нафти і газу по 5 розряду, професія якого відноситься до Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Позивач звільнений 18.11.1985 з Надвірнянського управління бурових робіт у зв`язку з призовом до лав Радянської армії (наказ в трудовій книжці від 18.11.1985 № 226/к) (а.с. 11).
Згідно довідки Надвірнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.09.2021 № 2012 ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах з 22.11.1985 по 24.11.1987 (а.с. 16).
З огляду на вищевикладені висновки суду, на момент призову на військову службу позивач займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За таких обставин, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період служби в лавах Радянської армії з 22.11.1985 по 24.11.1987.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не надано суду доказів, які підтверджують відсутність підстав для зарахування військової служби позивача з 22.11.1985 по 24.11.1987 та його роботи з 02.02.1988 по 02.08.1990 в Нижнєварторському управлінні бурових робіт № 3 виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз", з 14.08.1990 по 31.10.1996 в НГВУ "Майськнафта" об`єднання "Юганськнафтогаз", з 01.11.1996 по 31.07.1998 в Майскому УПНП і КРС АТ "Юганськнафтогаз", з 01.08.1998 по 16.09.1998 в ТОВ "Майский КРС" до стажу роботи в шкідливих умовах праці по Списку № 2.
Інших підстав для незарахування вищевказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу відповідачем ненаведено, а судом не встановлено.
Оскільки в позивача наявний необхідний страховий стаж 26 років 03 місяці 22 дні, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 22.11.1985 по 24.11.1987, з 14.08.1990 по 31.10.1996, з 01.11.1996 по 31.07.1998, з 01.08.1998 по 16.09.1998 до пільгового стажу, з урахуванням зарахованого пільгового стажу відповідачем, то відповідно в сукупності у позивача наявний необхідний йому загальний страховий та пільговий стаж, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії 09.12.2021, враховуючи, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, право позивача на призначення пенсії за віком виникло 14.09.2021.
Суд зазначає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, в тому числі і за минулий час, таке право підлягає поновленню без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
З метою запобігання порушення прав позивача на належну йому пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його військової служби з 22.11.1985 по 24.11.1987 та його роботи з 02.02.1988 по 02.08.1990 в Нижнєварторському управлінні бурових робіт № 3 виробничого об`єднання "Нижнєвартоськнафтогаз", з 14.08.1990 по 31.10.1996 в НГВУ "Майськнафта" об`єднання "Юганськнафтогаз", з 01.11.1996 по 31.07.1998 в Майскому УПНП і КРС АТ "Юганськнафтогаз", з 01.08.1998 по 16.09.1998 в ТОВ "Майский КРС" та призначити пенсію за віком, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14.09.2021.
Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірною відмову, зобов`язання вчинити певні дії підлягає до задоволення.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 992, 40 грн. сплачених судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.