Справа № 188/1117/21
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1117/21
Провадження № 2-а/188/2/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Гречко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради, третя особа головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Дубровський Ігор Георгійович, про визнання неправомірною і скасування постанови по накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради (далі відповідач), третя особа головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Дубровський Ігор Георгійович (далі третя особа), про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 серпня 2021року він поштою отримав постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 303346330 до повідомлення ІД № 00415174, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Дубровським Ігорем Георгійовичем 27 липня 2021 року. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 360,00 грн. Відповідно до цієї постанови 15 липня 2021 року о 12 год. 47 хв. транспортним засобом ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_1 здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1045 просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса) в районі будинку № 39 м. Дніпро, з несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Позивач вважає, що дії відповідача були неправомірними, а складена третьою особою 27 липня 2021 постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 303346330 до повідомлення ІД № 00415174 є незаконною та підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Позивач вважає, що жодних правопорушень не вчиняв.

Майданчик, на якому він здійснив паркування (стоянку) обладнано дорожнім знаком 5.38. «Місце для стоянки» та табличкою 7.6.4. «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку».

Відповідно до п. 15.6 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.5 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

Позивач здійснив стоянку (паркування) відповідно до вимог дорожніх знаків.

При цьому, ніякої інформації про необхідність оплати за паркування (стоянку) на вказаному майданчику не було: майданчик не було обладнано паркувальним автоматом, платіжним пристроєм та інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування. Табличка 7.14 «Платні послуги», яка означає, що послуги надаються лише за плату, також була відсутня.

Крім того, майданчик для паркування не містив місця для паркування транспортних засобів, якими управляють особи з інвалідністю, наявність якого, як він вважає, є необхідною на майданчиках для платного паркування (це передбачено п. 22 Правил паркування транспортних засобів), тому він був переконаний, що майданчик є безкоштовним.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 303346330 до повідомлення ІД № 00415174, винесену третьою особою 27 липня 2021 року незаконною і такою, що підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення такою, що підлягає закриттю.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити і зазначив, що третьою особою було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування шляхом створення зображень транспортного засобу ЗАЗ VIDA, номерний знак НОМЕР_1 , в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 15 липня 2021 року; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м Д1045 просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса) в районі будинку № 39 м. Дніпро; 3) географічні координати 48,459888,35.05.4044 4, час вчинення порушення: з 12.33. (12 год. 33 хв.) до 12.47. (12 год. 47 хв.). З фотофіксації, яка була здійснена третьою особою за адресою: вул. просп. Дмитра Яворницького, 39, у м. Дніпрі, на думку відповідача, чітко видно, що 15.07.2021 здійснено паркування транспортним засобом ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування, в період часу з 12.33. (12 год. 33 хв.) до 12.47. (12 год. 47 хв.) тобто більше 10 хвилин без здійснення оплати вартості послуг. Відповідач вказує, що з матеріалів фотофіксації вбачається, що позивач розмістив транспортний засіб на майданчику для паркування, позначеного суцільною блакитною лінією, яку у свою чергу визначено платною та під дорожнім знаком 5.40 «Кінець зони зупинки» і інформаційним знаком про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування». Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27.07.2018 № 77 «Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» встановлено перелік таких земельних ділянок. Пунктом 6 розділу 1 вказаного переліку відведено спеціальну земельну ділянку для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів за адресою: просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса) в районі буд. № 39 в м. Дніпрі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що 27 липня 2021 року відповідачем була складена постанова серії РАП № 303346330, якою позивача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 360 грн 00 коп.

У постанові зазначено, що 15 липня 2021 року о 12 годині 47 хвилин транспортним засобом ЗАЗ VIDA, р.н. НОМЕР_1 здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: Д1045 просп. Дмитра Яворницького (просп. Карла Маркса) в районі будинку № 39 м. Дніпро, з несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Згідно з положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до ст. 152-1 КУпАП визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суд зазначає, що організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентуються Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2009р. № 1342 (далі - Правила № 1342).

Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб`єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (п. 2).

Пунктом 6 Правил № 1342 визначено, що контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).

Контроль за виконанням цих Правил у частині стану утримання майданчиків для паркування здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до п. п. 7, 8 Правил № 1342 майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт та утримання майданчиків для паркування здійснюються з дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів, технічних умов, інших нормативних документів та цих Правил (п. 11) .

Отже, за визначенням, наведеним у п. 4 Правил № 1342:

відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306;

- спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Тобто, Правилами № 1342 розкривається два поняття: майданчик для паркування і спеціально обладнаний майданчик для паркування. Різниця між ними лише в тому, що перший знаходиться в межах проїзної частини вулиці, дороги, а другий - поза межами. Відповідно до цього існують різні вимоги до них.

За приписами п. 12 цих Правил майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Відповідно до Додатку 1 ПДР відведений майданчик для платного паркування позначається: інформаційно-вказівним знаком 5.38 «Місце для стоянки» або 5.39 «Зона стоянки», а також табличками до дорожнього знаку 7.14 «Платні послуги», 7.6.1-7.6.5 «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку».

Згідно із п.п. 10.7.35, 10.7.36 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» знак 5.38 «Місце для стоянки» повинен застосовуватись для позначення в населених пунктах місць, а поза ними - майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.

Знак 5.39 «Зона стоянки» повинен застосовуватись для позначення початку, де дозволяється стоянка на проїзній частині або проїзній частині та тротуарі. Знак 5.39 з однією з табличок 7.6.1-7.6.5 повинен застосовуватись для позначення способу поставлення автомобіля.

Згідно із п. 10.9.18 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» табличка 7.14 «Платні послуги» повинна застосовуватись із знаками 5.38 або 5.39 для позначення стоянкових майданчиків, розташованих за межами проїзної частини, а також для позначення спеціально збудованих карманів для стоянки транспортних засобів на проїзній частині дороги, на яких беруть платню за стоянку.

Крім того, відведені майданчики для платного паркування обов`язково повинні бути обладнані паркувальними автоматами (технічний пристрій, призначений для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування з використанням платіжних карток та готівкою) з розрахунку не менш як один автомат на 20 місць для паркування з обох боків уздовж проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та/або інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування» (надання користувачеві можливості отримати послуги з користування майданчиками для платного паркування, що оплачуються за допомогою карток попередньої оплати або платіжних інструментів, передбачених законодавством про безготівкові розрахунки, із застосуванням засобів мобільного зв`язку для передачі інформації через захищену комп`ютеризовану систему) (п. 13, 14 Правил № 1342).

Згідно із п. 21 Правил № 1342 на майданчиках для платного паркування у доступному для ознайомлення користувачів місці розміщується інформація про:

оператора (найменування, адреса, контактні телефони) та вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, спосіб оплати (готівковий або безготівковий).

Зазначена інформація надається відповідно до законодавства про мови, а також у разі потреби розміщується її переклад на англійську мову.

За приписами ст. 6 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування.

До компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, ПДР та інших нормативних документів; впровадження в межах відповідного населеного пункту автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування, затвердження технічних вимог та завдання до цієї системи; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25 липня 2018 року № 55/34 затверджено Положення про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

Згідно з Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспекція є виконавчим органом Дніпровської міської ради ( п. 1.1) та є юридичною особою (п. 1.4). Основними завданнями інспекції є: притягнення винних осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра (п.2.1.5); здійснення тимчасового затримання транспортних засобів, що перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху ( п.2.1.9); вживання заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до чинного законодавства ( п. 2.2.6).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра є складовою частиною виконання посадовою особою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради своїх обов`язків, передбачених Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018р.

Разом з тим, дослідивши долучені до відзиву на позов матеріалів справи фотознімки, суддя зазначає, що відповідачем не доведено, що цей паркувальний майданчик був позначений належним чином та дозволяв водію пересвідчитися в тому, що він користується саме платним майданчиком, з огляду на таке.

Як уже зазначалося, відповідно до Додатку 1 ПДР відведений майданчик для платного паркування позначається: інформаційно-вказівним знаком 5.38 «Місце для стоянки» або 5.39 «Зона стоянки», а також табличками до дорожнього знаку 7.14 «Платні послуги», 7.6.1-7.6.5 «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку».

Згідно із з п.п. 10.7.35, 10.7.36 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» знак 5.38 «Місце для стоянки» повинен застосовуватись для позначення в населених пунктах місць, а поза ними - майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.

Знак 5.39 «Зона стоянки» повинен застосовуватись для позначення початку, де дозволяється стоянка на проїзній частині або проїзній частині та тротуарі. Знак 5.39 з однією з табличок 7.6.1-7.6.5 повинен застосовуватись для позначення способу поставлення автомобіля.

Згідно з п. 10.9.18 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» табличка 7.14 «Платні послуги» повинна застосовуватись із знаками 5.38 або 5.39 для позначення стоянкових майданчиків, розташованих за межами проїзної частини, а також для позначення спеціально збудованих карманів для стоянки транспортних засобів на проїзній частині дороги, на яких беруть платню за стоянку.

Як встановлено приписами п. 8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Статтею 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» від 08.11.1968 визначено, що дорожні знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко та своєчасно могли розпізнати водії, для яких вони призначені. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, що відповідає напрямку руху повинен бути повторений над проїжджою частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути своєчасно помічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Суд зазначає, що відповідачем не було надано достатніх доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, оскільки з долучених до матеріалів справи фотознімків не вбачається того, що на них зафіксоване належне позначення дорожніми знаками майданчику саме для платного паркування, що свідчить про те, що відповідачем належними доказами не підтверджено факту того, що транспортний засіб позивача знаходився саме на майданчику для платного паркування, який позначений відповідними знаками на момент перебування на ньому вказаного автомобіля. Надані відповідачем докази, які містяться в матеріалах справи, у своїй сукупності факту скоєння правопорушення не підтверджують, оскільки не підтверджують факту наявності відповідних дорожніх знаків з табличками, що позначають майданчик для платного паркування, які б відповідали вимогам національного стандарту.

Разом з тим, долучене до позовної заяви фото розташування автомобіля, яким керував позивач, свідчить про відсутність жодної інформації про необхідність оплати за паркування (стоянку) на вказаному майданчику, зокрема таблички 7.14 «Платні послуги», на місці паркування не вказано вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, не зазначено спосіб оплати (готівковий або безготівковий) тощо.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

На підставі викладеного, за відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 139 КАС України та Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн і на професійну правничу допомогу в розмірі 600 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 36621, договором про надання правової допомоги, актом приймання передачі виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 245, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради, місцезнаходження: пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, поштовий індекс 49000, , третя особа головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Дубровський Ігор Георгійович, місце перебування: пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, поштовий індекс 49000, про визнання неправомірною і скасування постанови по накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 303346330 до повідомлення ІД № 00415174, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Дубровським Ігорем Георгійовичем 27 липня 2021 року, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 360 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152- 1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради судові витрати у справі в розмірі 1054 (одна тисяча п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя П. О. Бурда