Справа № 500/9395/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9395/21

16 лютого 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М. за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

представника позивача Чеканівського В.Р.

представника відповідача Петровської Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації, в якому просить:

визнати бездіяльність Тернопільської обласної державної адміністрації протиправною щодо не прийняття по суті рішення у формі розпорядчого документа за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 41 кв. м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Тернопільську обласну державну адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 41 кв. м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням вимог статті 118 Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач 17.06.2021 звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 41 кв. м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , та до заяви долучено відповідні документи.

Однак, відповідачем рішенням за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 в місячний строк не прийнято, а листом від 16.07.2021 позивача повідомлено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/21094/20 накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0040 площею 5,7575 га, з зв`язку з чим прийняття відповідного рішення обласною державною адміністрацією неможливе.

Ухвалою судді від 22.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 11.01.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, та зазначив, що 16.07.2021 відбулося засідання Комісії, в порядок денного якого була включена заява позивача. За результатами розгляду позивачу відмовлено у задоволені клопотання, у зв`язку з тим, що відповідно до відомостей про державну реєстрацію обтяжень, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0040 площею 5,7575 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт, на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі №607/21094/20.

Також зазначено, що відповідно до Інформації Державного земельного кадастру вказага земельна ділянка належить на праві державної власності Тернопільській обласній державній адміністрації та перебуває на праві оренди в обслуговуючого кооперативу "Аляска Авто". Проте, у поданих матеріалах відсутня згода землекористувача, орендаря, а саме обслуговуючого кооперативу "Аляска Авто".

Відтак, Тернопільська обласна державна адміністрація, на даний момент, не має правових підстав розпоряджатись вищезгаданою земельною ділянкою, про що позивача повідомлено листом від 16.07.2021 №3437/Т-18/4468-Л-020/15 з вмотивованими причинами відмови в задоволенні заяви позивача.

Ухвалою судді від 28 січня 2022 року визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 16 лютого 2022 року.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 17.06.2021 звернулася до Тернопільської обласної державної адміністрації із заявою щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 41 кв. м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 .

Листом "Щодо розгляду звернення" від 16.07.2021 №3437/Т-18/4468-Л-020/15 повідомлено позивача, що відповідно до відомостей про державну реєстрацію обтяжень, на земельну ділянку з кадастровим номером :04:003:0040 площею 5,7575 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт, на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2020 у справі №607/21094/20 (провадження №1-кс/607/8780/2020). У зв`язку з чим Тернопільська обласна державна адміністрація не може, на даний момент, розпоряджатись вищезгаданою земельною ділянкою.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує її права, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються Земельним кодексом України.

Згідно з статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За змістом положень статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України від 09 квітня 1999 року №586-XIV "Про місцеві державні адміністрації".

Відповідно до частин другої-третьої статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Статтею 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено види актів місцевих державних адміністрацій.

Так, відповідно до частини першої цієї статті на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Частинами першою, п`ятою статті 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію. Ці акти доводяться до їх виконавців, а також обов`язково оприлюднюються, крім внутрішньо організаційних актів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 "Деякі питання документування управлінської діяльності" затверджено Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади (далі - Інструкція).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Інструкції ця Інструкція встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі - установи).

За змістом пункту 80 Інструкції накази (розпорядження) видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основної діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових питань.

Пунктами 87-88 Інструкції встановлено, що наказ (розпорядження) оформлюється на бланку наказу (розпорядження). Зміст наказу (розпорядження) коротко викладається в заголовку, який починається з прийменника "Про" і складається за допомогою віддієслівного іменника ("Про затвердження...", "Про введення...", "Про створення...") або іменника ("Про підсумки...", "Про заходи...").

Текст наказу (розпорядження) з питань основної діяльності установи та адміністративно-господарських питань складається з преамбули і розпорядчої частини.

В той же час пунктом 123 Інструкції передбачено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як відповіді на виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, дорученнях вищих посадових осіб, на запити, звернення, а також кореспонденцію Верховної Ради України, на виконання доручень установ вищого рівня, на запити інших установ, звернення громадян, запити на інформацію, а також як ініціативні та супровідні листи.

Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності місцевої державної адміністрації, як органу виконавчої влади, нею має видаватися відповідне розпорядження.

Водночас, листи складаються, зокрема, у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі розпорядження місцевої державної адміністрації.

Судом встановлено, що позивач 17.06.2021 звернулася до Тернопільської обласної державної адміністрації із заявою щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки. Проте, Тернопільська обласна державна адміністрація скерувала позивачу лист від 16.07.2021 "Щодо розгляду звернення".

Суд зазначає, що в межах цієї адміністративної справи позивач звернулася до відповідача не із зверненням, а із відповідним клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній обмежився лише направленням позивачу відповіді у формі листа з роз`ясненням.

Відтак відсутність належним чином оформленого рішення Тернопільської обласної державної адміністрації про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі розпорядження, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

За таких обставин, скерування відповідачем листа від 16.07.2021 "Щодо розгляду звернення" свідчить про не прийняття рішення у встановлений законодавством спосіб.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку про протиправність дій Тернопільської обласної державної адміністрації, що виразились у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 17.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 41 кв. м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд не надає правової оцінки твердженню відповідача про те, що обласна державна адміністрації на даний момент не може розпоряджатися вказаної земельною ділянкою, яке було зазначене у листі відповіді від 16.07.2021, оскільки у випадку відсутності у відповідача повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, необхідно прийняти відповідне рішення, яким вмотивовано відмовити позивачу в наданні такого дозволу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача у цій справі полягає у неприйнятті ним жодного з рішень, які передбачені у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідне вмотивоване та законне рішення, з урахуванням позиції суду.

Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання про необхідність визнати протиправними дії Тернопільської обласної державної адміністрації, що виразились у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 17.06.2021 і зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву від 17.06.2021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, відповідачеві при повторному розгляді клопотання позивача слід зважати на принцип "належного урядування" та прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України).

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн, сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 01.09.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправною бездіяльність Тернопільської обласної державної адміністрації щодо не прийняття рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 41 кв.м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Тернопільську обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 41 кв.м. для обслуговування (будівництва) індивідуального гаражу за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено .

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільська обласна державна адміністрація (місцезнаходження/місце проживання: вул. Грушевського, 8,м. Тернопіль,46021 код ЄДРПОУ/РНОКПП 00022622);

третя особа:

- (місцезнаходження/місце проживання: код ЄДРПОУ/РНОКПП ) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.