Справа № 308/16376/21
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу за адміністративним позовом:

ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до

Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, , що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Олега Кошового, 2,

Департаменту патрульної поліції, , що знаходиться за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області та Департаменту патрульної поліції, про про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАА за № 594211 від 23.10.2021 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що зазначеною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ GLE 250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 23.10.2021 о 16 годині 34 хвилин на А10 п-06 745 км, керував транспортним засобом, номерні знаки якого були закриті стороннім предметом, а саме решіткою, що не дає змоги визначити символи номерного знака з відстані 20м, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР, однак номерні знаки не були забрудненими і сітка, яка була прикріплена до них дозволяла чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м.

Дев`ятнадцятого січня 2022 року від заступника начальника Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив у якому останній посилаючись на те, що позивач не заперечує факт керування транспортним засобом із стороннім накладенням на державний номерний знак, стверджував, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП настає за експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком закритим іншими предметами, а не тільки за експлуатацію транспортного засобу з таким номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити його символи з відстані двадцяти метрів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Чотирнадцятого лютого 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив у якому останній стверджував, що відповідачем не було спростовано його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, не надано жодних доказів, які б заперечували обставини та

правові підстави позову.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак позивач подав до суду заяву, згідно з якою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, а також Департаменту патрульної поліціїв судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як встановлено судом, 23.10.2021 року інспектором взводу 2 роти УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Савчур Іваном Івановичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 594211, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 6 ст. 121 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у видіштрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту постанови вбачається, що 30 жовтня 2021 року о 16 год. 34 хв. на а/м 06 745 км, водій керував транспортним засобом, номерні знаки якого були закриті стороннім предметом, а саме решіткою, що не дозволяє визначити символи номерного знака з відстані 20 м, чим порушив п. 2.9.в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9.в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: 1) не належить цьому засобу; 2) не відповідає вимогам стандартів; 3) закріплений не в установленому для цього місці; 4) закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; ) неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП полягає у керуванні водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим,

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Разом з цим встановлено, що відповідач будь-яких доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не надав.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення правил дорожнього руху, за що, передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів факту порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а саме: керування транспортним засобом, з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, обвинувачення останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП є незаконним, а у його діях відсутній склад даного проступку.

Що стосується заперечень відповідача, наведених ним у відзиві на позовну заяву, щодо неправильного тлумачення позивачем об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, відповідно до яких диспозиція даної статті передбачає відповідальність тільки за «керування транспортним засобом з номерним знаком, який закритий іншими предметами» (тобто без умови про те, що таке закриття не дозволяє ідентифікувати номерні знаки з відстані 20 метрів), суд вважає за необхідне зазначити, що це твердження спростовується абзацом 4 п. 2.9.в. ПДР України. Зокрема, зазначеною нормою визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Таким чином, умова чіткого визначення символів номерного знака з відстані 20 метрів стосується і тих, випадків, коли номерний знак закритий іншими предметами, а не тільки коли він забруднений.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції належить стягнути на користь позивача 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії БАА № 594211 від 23.10.2021 року, винесену інспектором взводу 2 роти УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Савчур Іваном Івановичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, , адреса: 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3 - 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 25.02.2022.

Суддя Н.І. Зарева