Справа № 500/9597/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9597/21

02 березня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про зобов`язання сформувати та подати подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач-1), ОСОБА_2 (надалі, позивач - 2) звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, в якому просили визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у формуванні подання про повернення їм помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформувати та видати ОСОБА_2 подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5150,00 грн., зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформувати та видати ОСОБА_1 подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5150,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що вперше придбали по 1/2 частині житлового будинку під АДРЕСА_1 . При укладенні договору купівлі - продажу будинку позивачами було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу даного нерухомого майна в розмірі по 5150,00 грн. грн. Оскільки позивачі придбали житло вперше, тому відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" він сплатив такий збір безпідставно. Однак, на заяву позивачів про повернення безпідставно сплаченого збору, відповідачем було відмовлено у поверненні зазначених коштів. Отже, позивачі просять зобов`язати відповідача сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільській області подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 5150,00 грн. щодо кожного з позивачів.

Ухвалою суду від 24.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, позбавлений можливості встановити факти придбання житла конкретною особою вперше. Крім того, просить врахувати, що позивачі добровільно сплатили збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку із чим відмовити у задоволенні даного позову повністю.

Представник позивачів подав до суду відповіді на відзив від 27.01.2022 вх.№2461/22 та від 31.01.2022 вх.№2687/22, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.01.2022 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження та встановлено позивачам п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачі усунули недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та ухвалою суду від 01.02.2022 продовжено розгляд даної адміністративної справи.

Ухвалою суду від 02.02.2022 постановлено витребувати у Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області довідку про підтвердження зарахування "Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна" у розмірі 5150,00 грн., сплачених ОСОБА_1 , та у розмірі 5150,00 грн., сплачених ОСОБА_2 .

Представник третьої особи подав 04.02.2022 до суду письмові пояснення, в якому підтвердив надходження коштів від ОСОБА_2 в сумі 5150,00 грн.

Крім цього, 18.02.2022 представник третьої особи подав до суду додаткові пояснення по суті спору, в яких підтвердив надходження коштів від ОСОБА_2 в сумі 5150,00 грн.

Також зазначив, що Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними матеріалами, у відповідності до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України).

Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, отже розгляд даної справи здійснюється за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлено, що 26.10.2021 між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку.

При укладенні договору купівлі - продажу житлового будинку ОСОБА_1 було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу даного нерухомого майна в розмірі 5150,00 грн., та ОСОБА_2 було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу даного нерухомого майна в розмірі 5150,00 грн. Наведене підтверджується квитанцією №31 від 26.10.2021, №32 від 26.10.2021.

У відповідь на заяви позивачів Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листами №1900-0504-8/37216 від 13.12.2021 та №1900-0504-8/37215 від 13.12.2021 повідомило позивачів про те, що Порядком 1740 визначено вичерпний перелік випадків, в яких збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу не сплачується. Також зазначено, що у Головного управління відсутні підстави для задоволення заяв позивачів.

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивачі звернулися з даним позовом до суду.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР).

У відповідності до пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок № 1740).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 внесено зміни до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (далі - Постанова №866) (набрання чинності відбулась 26.09.2020).

Відповідно до пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

- право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

- особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

- особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з пунктом 15-3 Порядку №1740 (в редакції постанови №866) нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах "в" і "г" пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Судом встановлено, що нотаріальне посвідчення/реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна позивача здійснено після сплати позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна та подання документа про підтвердження сплати такого збору.

Зміни, внесені Постановою №866 до Порядку №1740, не позбавляють Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області обов`язку щодо повернення позивачу безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, з огляду на таке.

Інформація щодо реєстрації нерухомого майна, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок №1127).

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса. Згідно з пунктом 4 Порядку №1127 інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Інформація з Державного реєстру прав за бажанням особи, яка отримує таку інформацію, може містити, крім відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо запитуваного суб`єкта або об`єкта нерухомого майна, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у хронологічному порядку.

Відповідно до статті 3 Закону № 400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету" контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна", покладений на Пенсійний фонд України.

Системний аналіз вказаних норм Закону та Порядку дає підстави стверджувати, що громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше, звільнені від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тому не є платниками такого збору.

При цьому, на думку суду, помилкова сплата такого збору під час нотаріального посвідчення операції з купівлі-продажу житла не може бути підставою для відмови у поверненні помилково сплаченого збору, оскільки в такому випадку порушується саме право на повернення безпідставно сплачених коштів.

Крім цього, законодавство не містить норм щодо заборони повернення помилково сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у разі добровільної сплати таких коштів під час документального оформлення набуття права власності на житло.

Факт придбання позивачами нерухомого майна вперше підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 25.11.2021.

Згідно довідки АТ Державний Ощадний банк України» від 19.11.2021 №117.22-10/633, ОСОБА_2 у списки на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_2 не включена. Житлові чеки не використано.

Згідно довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 2311.2021 №1551/07-2 згідно обліку технічної інвентаризації ОСОБА_2 не має зареєстрованого нерухомого майна в м.Тернополі.

У відповідності до довідки АТ Державний Ощадний банк України» від 19.11.2021 №117.22-10/632, ОСОБА_1 у списки на приватизацію житла за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Великі Гаї, включений. Житлові чеки не використано.

Зі змісту довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 19.11.2021 №1051, за матеріалами бюро, станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 на території Тернопільського району Тернопільської області в бюро не проведена.

Таким чином, житловий будинок під АДРЕСА_1 , придбаний позивачами вперше.

Інших відомостей про придбання житла та наявність нерухомого житлового майна у власності позивача немає.

Також слід зазначити, що у позивача наявні умови, передбачені підпунктом а) пункту 15-2 Порядку №1740 за наявності яких збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується.

Придбання позивачем житла вперше свідчить про звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу такого житла.

Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відсутність в Управління інформації стосовно прав власності громадян на нерухоме майно і неможливість встановлення придбавання житла конкретною особою вперше є безпідставними, оскільки відповідач наділений правом подання у встановленому законом порядку запиту на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Підпунктом 7 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, передбачено, що казначейство України здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за №988/18283, затверджено Порядок ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, відповідно до пункту 7.2 якого визначено, що суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Однак, як встановлено судом, відповідачем відмовлено у задоволенні заяви, тому подання відповідної форми до Казначейства не подавалося.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо правомірності відмови позивачам у поверненні помилково сплаченого збору. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю. Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, згідно частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини першої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

З матеріалів справи видно, що 10.11.2021 між позивачами та адвокатським об`єднанням "Сила права" укладено Договори про надання правничої (правової) допомоги, у відповідності до предмету яких адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта в Тернопільському окружному адміністративному суді, Восьмому апеляційному адміністративному суді, Верховному Суді, та інших судах, державних органах, установах, недержавних організаціях у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії, на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а клієнти зобов`язуються оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Додатками №1 до вказаних договорів сторони визначили види правничої (правової) допомоги та погодили розмір гонорару по договору.

Так, за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 1000,00 грн.

Загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом адвокатського об`єднання годин по даній справі, але в будь-якому випадку не може бути меншим 1500,00 грн.

Зі змісту актів №1 обсягу наданої правничої (правової) допомоги від 31.01.2022 адвокатське об`єднання надало, а клієнти отримали правничу (правову) допомогу в наступному обсязі: збір доказів, складання адвокатських запитів, отримання та аналіз відповідей на адвокатські запити, формування правової позиції, підготовка позовної заяви, підготовка та подання відповіді на відзив, на які затрачено 2 години 30 хв. та вартість послуг 2500,00 грн.

Гонорар за надання правової допомоги за договором позивачами сплачено 14.01.2022 у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанціями №ПН567 та квитанцією №ПН578.

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

При цьому, у відповідності до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Суд звертає увагу, що дана справа є справою незначної складності, а також враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову, а тому, на думку суду, підготовка позову у даній справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд приходить до переконання про недотримання вимог частин третьої, п`ятої статті 134 КАС України, а тому, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, стягнута має бути сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору розмірі 908,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача кожному з позивачів.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області подання про повернення ОСОБА_1 5150 (п`ять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп. сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області подання про повернення ОСОБА_2 5150 (п`ять тисяч сто п`ятдесят) грн. 00 коп. сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 березня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивачі:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 );

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 );

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (місцезнаходження бульвар Шевченка,39,м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.