Справа № 300/3059/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3059/21 пров. № А/857/19902/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року (головуючий суддя Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати незаконною відмову відповідача від 21.04.2021 (лист від 18.05.2021 № 0900-0209-8/17133) у включенні позивачу до страхового стажу на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, до страхового стажу на загальних підставах періоду роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, до страхового стажу на загальних підставах та заробітної плати періодів роботи з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області включити до страхового стажу позивача на пільгових умовах за Списком № 2 період роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, до страхового стажу на загальних підставах період роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, до страхового стажу на загальних підставах та заробітної плати періоди роботи з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.01.2021, тобто з часу досягнення позивачу 57-річного віку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.04.2021 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду в цій адміністративній справі. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального права, просить скасувати таке рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, у віці 57 років за наявності страхового стажу 28 років у чоловіків, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за колені 2 роки такої роботи.

Згідно з поданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 1 місяць, в тому числі 3 роки 3 місяці - пільговий стаж роботи за Списком №2.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією угодою. Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за нормами законодавства держави, на території якого вони проживають.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Атестація на підприємствах і в організаціях проводиться відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 (набула чинності 21.08.1992 року).

Тобто, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного періоду роботи із шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджено за результатами зазначеної вище атестації робочих місць за умовами праці.

Враховуючи вище зазначене, судом не вірно встановлено, що до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 слід зарахувати періоди роботи з 22.08.1992 року по 28.02.1995 року у АТ «Арктикморнафтогазрозвідка», оскільки позивачем не було представлено документів про результати атестації робочих місць за умовами праці.

З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за вказані періоди роботи здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 даної Угоди встановлено, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність. Предметом дослідження обставин з приводу можливості зарахування вказаного трудового стажу до періоду, який враховується при призначені пенсії повинно бути відповідне законодавство Російської Федерації.

Ст. 22 Федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російської Федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 ст. 11 Федерального Закону Російської Федерації № 400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.

Отже, як законодавством України так і законодавством Російської Федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який діяв до 01.01.2004 року, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом при винесенні рішення не враховано те, що за періоди роботи з 06.03.1995 року по 30.12.2003 року - відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, а зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідальних фондів держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася діяльність (лист Мінсоцполітики від 10.07.2019 №20933/02-12% лист Пенсійного фонду України від 07.10.2019 №30929/02-12).

Отже, сплата страхових внесків є основною ознакою страхового стажу, тому періоди роботи ОСОБА_1 з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020 на території Російської Федерації не можуть бути зараховані до страхового стажу за відсутності підтвердження сплати організаціями, в яких позивач працював страхових внесків.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся 13.04.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; трудову книжку НОМЕР_2 (а.с. 13-21); диплом про навчання № НОМЕР_3 ; довідку про відкритий рахунок в банку; довідку № 02/12 від 02.12.2019 про період роботи в ПП «Гріола» (а.с. 22); уточнюючу довідку АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» від 09.10.2019 № 67 про характер роботи та умови праці (а.с. 23-25); довідку АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» від 09.10.2019 про зміну найменування (а.с. 26-27); довідки АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» про заробітну плату від 01.07.2019 №№ 67, 68, 70 (а.с. 28-30); уточнюючу довідку ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» від 30.12.2020 № 363 (а.с. 31); довідка ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» від 20.04.2021 № 172 про нарахування заробітної плати (а.с. 32-33); лист органу Пенсійного фонду Російської Федерації від 08.04.2021 № 10/2357 про сплату АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» страхових внесків (а.с. 34).

21.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло рішення по справі № 94 про відмову позивачу в призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, яке мотивоване тим, що страховий стаж позивача складає 16 років 1 місяць, з яких 3 роки 3 місяці - пільговий стаж роботи за Списком № 2. До страхового стажу не зараховано періоди: з 06.03.1995 по 30.12.2003, з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, оскільки відсутня сплата страхових внесків; з 22.08.1992 по 28.02.1995, оскільки відсутні документи про проведення атестації робочого місця (а.с. 36).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до копії паспорта громадянина України позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на це, суд правильно вважав, що позивач має право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

При цьому, суд вірно зауважив, що пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регламентована статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(суд першої інстанції помилково зазначив «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення»). Так, згідно з частиною 1 статті 114 вказаного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 вказаного вище Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, для призначення позивачу (вік на час звернення - більше 57 років), пільгової пенсії за Списком № 2 необхідно мати страховий стаж 28 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії від 21.04.2021 та в листі від 18.05.2021 № 0900-0209-8/17133 зазначило, що страховий стаж позивача складає 16 років 1 місяць, з яких 3 роки 3 місяці - пільговий стаж роботи за Списком № 2, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, і згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки позивача, вбачається, що позивач: з 01.09.1981 зарахований студентом Івано-Франківського інституту нафти і газу; з 14.06.1984 по 20.07.1984 проходив практику помічника бурильника; з 30.06.1986 відрахований у зв`язку з закінченням навчання; з 21.08.1986 прийнятий на посаду слюсаря з обслуговування бурового обладнання АТ «Арктикморнафтогазрозвідка»; з 01.05.1989 переведений механіком по буровому обладнанню б/с В.Муравленко; з 28.02.1995 звільнений за власним бажанням; з 06.03.1995 по 30.12.2003 працював на посаді інженера комерційного відділу ПП «Гріола»; з 04.01.2010 по 30.12.2010 працював на посаді менеджера ПВП «Насоенергопром»; з 28.12.2011 по 15.11.2012 працював в механіко-енергетичному відділі АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» на посаді інженера-механіка по буровому обладнанню; з 07.12.2012 по 31.10.2013 працював на БС «Валентин Шанін» АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» на посаду інженера бурової; з 01.02.2018 працює в ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» на посаді головного механіка (а.с. 13-21).

Надаючи оцінку позиції відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивачу періоду його роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць, то суд першої інстанції правильно врахував, що

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (надалі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Так, у Списку № 2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачено професії за розділом ХІІ, підрозділом 1а, позиція 2130100а-18497, підрозділом 1б. позиція 2130100б-23485: слюсар по обслуговуванню бурових та механік по буровому обладнанню. Вказані посади також передбачені Списком № 2, за такими ж позиціями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637).

В свою чергу, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З огляду на це, суд вірно зауважив, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2. Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 в справі №164/1993/14-а, від 16.05.2019 в справі № 592/7130/17, від 31.10.2019 в справі № 488/3426/16-а.

Крім того, суд правильно вказав, що відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В свою чергу, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16-вказала на те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, у разі відсутності документів щодо атестації робочого місця, не проведеної з вини підприємства, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, пенсійний орган зобов`язаний зарахувати вказаний період роботи позивача до стажу, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.

У спірному випадку позивач працював на підприємствах, які знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).

Врахувавши положення статей 2, 3, 7 цієї Угоди та Трудового кодексу Російської Федерації та Федерального закону «Про основи охорони праці Російської Федерації» суд правильно зазначив, що законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи позивача до 01.07.1997, підлягає зарахуванню до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця.

За вказаних обставин, безпідставними є доводи відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць.

Що стосується періоду роботи позивача з 06.03.1995 по 30.12.2003 в ПП «Гріола», то судом встановлено, що відповідач не зарахував такий період до загального страхового стажу позивача через відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Факт роботи позивача з 06.03.1995 по 30.12.2003 в ПП «Гріола» підтверджується довідкою вказаного підприємства від 02.12.2019 № 02/12 та записами трудової книжки.

Врахувавши положення ст. 1, абз. 1 ст. 1, п.1 ч.1 ст. 8, п. 1 абз. 2 ст. 14, ч. 1,2,4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту а) абзацу 1 статті 3, ч.1, п. а) ч. 3 ст. 56, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Тому, відсутність відомостей про сплату внесків до Пенсійного фонду України в ПП «Гріола» не може бути підставою для незарахування до загального стажу позивачу такого періоду роботи.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

При цьому, суд вірно зауважив, що висновок пенсійного органу ґрунтується на нормах закону № 1058, який лише з 01.01.2004 встановив правило про те, що право на пенсію мають особи за наявності в них лише страхового стажу за який сплачено страхові внески. Однак вказаний закон не був чинним в період роботи позивача з 06.03.1995 по 30.12.2003.

Щодо періодів роботи позивача з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, то суд першої інстанції встановив, що відповідач не зарахував такий період до загального страхового стажу позивача через відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

При цьому, суд першої інстанції правильно зауважив, що чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця.

Судом з`ясовано, що надана відповідачу разом із заявою від 13.04.2021 про призначення пенсії довідка АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» № 70 від 01.07.2019 містить відомості про заробітну плату за період роботи в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013. Вказана довідка № 70 від 01.07.2019 містить запис про те, що із вказаної заробітної плати проведено відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації за встановленими ставками (а.с. 30).

Окрім цього, орган Пенсійного фонду Російської Федерації в Мурманській області листом від 08.04.2021 № 10/2357 у відповідь на запит відповідача повідомив, що АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» сплатило в повному обсязі страхові внески за ОСОБА_1 в період його роботи в з 28.12.2011 по 31.10.2013 АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» (а.с. 34).

Щодо періоду роботи позивача з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020 в ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія», то позивач надав відповідачу разом із заявою від 13.04.2021 про призначення пенсії довідку ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» № 172 від 20.04.2021 про нараховану заробітну плату за період з 01.02.2018 по 31.03.2021. Вказана довідка № 172 від 20.04.2021 містить запис про те, що із вказаної заробітної плати проведено відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації за встановленими ставками (а.с. 32-33).

Також матеріали справи містять довідки від 14.01.2021 про доходи і суми податків, сплачених позивачем за 2019-2020 роки, які підтверджують факт сплати ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» податків із нарахованої позивачу заробітної плати (а.с. 76-78).

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою пенсійного забезпечення, відтак рішення відповідача від 21.04.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно та необґрунтовано, а тому таке підлягає скасуванню.

Задовольняючи частково позовні вимоги про зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу на пільгових умовах за Списком № 2 згадані вище періоди роботи та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.01.2021, то суд правильно вказав, згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів, відповідно суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана була належна оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, вказаній в постанові від 11.06.2019 за результатом розгляду справи № 206/7230/16-а (2-а/206/174/16).

У даній спірній ситуації судом зроблено висновок про те, що ті підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, які викладені в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2021 № 94, є такими, що не відповідають вимогам закону та є необгрунтованими, відтак враховуючи висновки суду щодо вказаних вище підстав, відповідач повинен провести новий обрахунок стажу позивача на предмет наявності в нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Отже, на виконання цього рішення суду відповідач повинен провести обрахунок як пільгового, так і загального стажу позивача, з врахуванням висновків, викладених судом при оцінці правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2021 № 94, та прийняти відповідне рішення в межах його компетенції щодо призначення чи відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу на пільгових умовах за Списком № 2 згадані вище періоди роботи підлягає задоволенню частково, відповідно на відповідача слід покласти обов`язок повторно розглянути заяву від 13.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому судовому рішенні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року по справі № 300/3059/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. С. Затолочний