Справа № 160/909/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2022 року Справа № 160/909/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
30.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» (далі ТОВ «ПК «ДТЗ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного через систему «Електронний суд» із позовною заявою до Дніпровської митниці (далі відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 05.07.2021р. № UA110150/2021/000129/1;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 29.07.2021р. № UA110150/2021/0000146/1;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 29.09.2021р. №UA110050/2021/0000080/1;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 03.11.2021р. № UA110050/2021/0000090/1.
11.01.2022 року позивачем подано заяву на усунення недоліків з доказами надіслання відповідачу копії позову з додатками та заява про уточнення тексту адміністративного позову без зміни предмету та підстав позову, в якій зазначено, що ціна позову, яка вказана у тесті первісного позову 1033666,64грн., є технічною опискою, вірна ціна позову з урахуванням різниці митних платежів (ввізне мито та ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митним органом по всім рішенням, що оскаржуються, становить 103366,64грн., відтак 2270,00грн., що і було сплачено позивачем.
В провадженні адміністративної справи №160/909/22 залишено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 29.07.2021р. № UA110150/2021/000146/1.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з метою митного оформлення товару «демонстраційний стенд як торгівельна вітрина для розміщення товарів» в кількості 108 компл. на загальну суму 4212,00дол.США було подано до м/п «Дніпро-Правобережний» Дніпровської митниці ЕМД №UA110150/2021/011998 з визначенням митної вартості товару за основним методом (за ціною договору), складовими якої є 4212,00дол.США (фактурна вартість товарної партії за Специфікацією від 14.05.2021 №4) та 600дол.США (вартість транспортних витрат до кордону України). Проте, відповідачем безпідставно відкориговано митну вартість із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості за резервним методом, у зв`язку з чим необґрунтовано збільшена ціна. Позивач вважає, що відповідачу був поданий достатній пакет документів на підтвердження вартості товару та транспортних витрат, які передбачені частинами 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, долучені документи містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, не містять розбіжностей і у повній мірі дають змогу здійснити розрахунок митної вартості товару, який визначений декларантом. Підстав для витребування додаткових документів та для коригування заявленої митної вартості у відповідача не було. Щодо ненадання банківських документів, що підтверджують перерахування вартості товару, позивач зазначає, що такі твердження відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідно до умов оплати товару, передбачених Специфікацією, оплата здійснюється протягом 90 днів з дня підписання Специфікації. До ЕМД в ході декларування було надано платіжне доручення про сплату валютних коштів за товар, яке у сукупності з іншими наданими документами в повній мірі підтверджують вартість товару, як складову митної вартості. Безпідставними також є доводи митного органу щодо не підтвердження включення витрат на навантаження товару на борт судна до фактурної ціни товару, оскільки відповідно до умов контракту такі витрати включені у фактурну вартість товару. Митна декларація країни відправлення передбачена як додатковий документ. Крім того, позивач не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом. Зауваження митного органу до наданого прайс-листа, каталогу виробника, позивач вважає безпідставними, оскільки згідно із загальносвітовою практикою такі документи мають містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Щодо зауважень митного органу про наявність в коносаменті відомостей про іншу компанію, позивач зазначає, що така компанія надає послуги судновласнику на території України і ніякого відношення до міжнародного морського перевезення немає, жодних договірних стосунків позивача з такою компанією в рамках договору фрахту не було, про що було повідомлено відповідача листом від 28.07.2021. Крім того, на день декларування термін оплати фрахту не сплинув, оплата не здійснювалась, тому надання банківського платіжного документа на підтвердження вартості перевезення було неможливим. Таким чином, зауваження митного органу безпідставні та необґрунтовані, надані документи у їх сукупності дозволяли відповідачу здійснити перевірку числових значень митної вартості. Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем всупереч вимогам Митного кодексу України не зазначені обґрунтовані підстави щодо неможливості визначення митної вартості товару, заявленої декларантом. Не обґрунтовано застосування другорядного методу (резервного методу) визначення митної вартості придбаного позивачем товару. У зв`язку з чим, позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/909/22; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 17.02.2022.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
02.02.2022 відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. За результатом контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчислені митної вартості, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності. Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB SHANGHAI, згідно Інкотермс. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Враховуючи умови поставки FOB, пункту 3.1.1 Контракту від 17.03.2021 № INGCO-1-2021 продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано. Банківських платіжних документів на оплату товару не надано. Не надано документального підтвердження договірних відносин ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» та ТОВ «СІоbаl Сопtаіпег Latvija SІА» з компанією NEW LINE LTD, зазначеного в коносаменті. Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 Митного кодексу України до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару. Також, у гр.44 ЕМД №UА110150/2021/011998 від 28.07.2021 наявне посилання на документ з літерою d (прейскурант виробника товару за кодом 3012 від 28.07.2021 б/ н), однак, сканована копія вказаного документа декларантом до митного оформлення не надано. У зв`язку із наведеним та у відповідності вимог п.2-3 ст. 53 МКУ позивачу було запропоновано протягом 10 календарних днів додатково надати додаткові документи. Під час проведення консультації декларант листом від 28.07.2021 №04-28/07 додатково надав каталог виробника, платіжний документ та зазначив, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару у 10-денний термін надаватись не будуть. Митницею розглянуто додатково надані документи та за результатом розгляду повідомлено позивача про те, що доводи декларанта щодо відсутності експортної декларації не відповідають дійсності, а лише свідчать про небажання її надавати митному органу для здійснення контролю правильності заявленої декларантом митної вартості та її складових, перевірки ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним митний органам Китаю при вивезенні. Наданий каталог виробника від 28.07.2021, прайс-лист від 28.04.2021 та комерційна пропозиція від 06.05.2021 містять цінову інформацію виключно на товари, які декларуються за ЕМД від 28.07.2021 № UА110150/2021/011998. Враховуючи, що декларантом не надано документального підтвердження або спростування виявлених невідповідностей, а наданих документах містяться суперечні відомості щодо включення додаткових витрат до загальної вартості транспортування, що є складовими митної вартості, у зв`язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів Дніпропетровською митницею було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості. Під час перевірки заявленої митної вартості товару та здійсненні митної оцінки виникла потреба у використанні різних джерел її обґрунтування та була необхідність застосування різних підходів до оцінки товарів. Відповідно до ст. 33 Митного кодексу України митну вартість товарів, що імпортуються, скориговано застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2-ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ та ґрунтується на вартості товару, митна вартість яких вже визнана митними органами та розраховується на рівні митної вартості товару «Меблі металеві: Стенд виставковий», співставного з оцінюваним з урахуванням опису, країни походження та відправлення - Китай, характеру угоди, митне оформлення якого здійснено за основним методом за ЕМД №UА500020/2021/204025 від 27.07.2021 на рівні 4,0141 дол.США/шт. З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості, що оскаржується позивачем, цілком правомірне, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
08.02.2022 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що не погоджується з доводами відповідача у відзиві на позов, навівши обґрунтування, аналогічні доводам, викладеним у позові. Додатково позивачем зауважено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартої, не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України. Доводи відповідача про наявність розбіжностей у наданих документах на підтвердження розрахованої декларантом митної вартості товару не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки зазначені в рішенні підстави для коригуванні митної вартості, визначеної декларантом, жодним чином не впливають на розрахунок і на числові значення задекларованої митної вартості товарів у спірному випадку.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Частиною 4 ст. 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
17.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» (покупець) та компанією «INGCO TOOLS CO.LIMITED», Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № INGCO-1-2021 від 17.03.2021, предметом якого (п.1.1. Контракту) продавець продає, а покупець купує «товар» в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п.2.1., п.2.2. Контракту поставка товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного Контракту. Товар, що поставляється повинен відповідати кількості, зазначеній в Специфікаціях (Додатках) до цього Контракту або у Інвойсі, у разі поставки товару декількома партіями за однією Специфікацією. Товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за вагою згідно вазі, зазначеній у товарно-транспортній накладній (CMR або залізничній накладній або коносаменті).
Згідно з п.3.1. контракту поставки здійснюються на умовах згідно з правил Інкотермс за редакцією 2010 року. Конкретні умови поставки партії товару зазначаються в специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені в ній шляхом підписання додаткової угоди.
За умовами п.3.1.1. Контракту у разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або у межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно, своєчасно сповістити продавця про терміни, умови, місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Відповідно до 3.2. цього Контракту поставка здійснюється морським транспортом 20 або 40 футовим контейнером.
Згідно із п.3.6. Контракту протягом 10-ти календарних днів з моменту відвантаження партії товару продавець висилає на юридичну адресу покупця вказану в п.2.1. контракту оригінали наступних документів англійською мовою: рахунок-фактуру (інвойс) на заявлену партію товару з підписом і печаткою, морський коносамент, пакувальний лист з підписом і печаткою.
Відповідно до п.4.1.-п.4.2. Контракту ціна на товар визначається покупцем і продавцем шляхом переговорів і вказується в Специфікаціях (Додатках) до цього Контракту. За домовленістю сторін, у разі несвоєчасної оплати товару, ціна товару може змінюватись після здійснення поставки. У ціну товару включена вартість упаковки і маркування.
За умовами розділу 5 Контракту «умови платежів» оплата товару, що постачається згідно даного контракту, здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на підставі Специфікацій (Додатків) шляхом прямого банківського переказу по системі SWIFT. Умови оплати кожної партії товару зазначається у відповідних Специфікаціях (Додатках) до Контракту.
14.05.2021 між компанією «INGCO TOOLS CO.LIMITED», Китай (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» (покупець) укладено Специфікацію (Додаток) №4 до Контракту № INGCO-1-2021 від 17.03.2021, згідно з якою обумовлено поставку товару: стенд INGCO в кількості 108 компл. по 39 дол.США за шт. на загальну суму 4212,00дол.США., строк поставки липень 2021, виробник товару: INGCO TOOLS CO.LIMITED, вантажоодержувач: ТОВ «ПК «ДТЗ», умови поставки: FOB SHANGHAI, умови оплати: попередня оплата у розмірі 4212,00 дол.США здійснюється протягом 90 днів від дати підписання Специфікації. Вартість партії: 4212,00дол.США.
28.07.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» подано до м/п «Дніпро-Правобережний» Дніпровської митниці до митного оформлення електронну митну декларацію № UA110150/2021/011998 на товар:
1. «меблі металеві: демонстраційний стенд торговельної марки «INGCO» з чорного металу для стаціонарного встановлення на підлогу в приміщенні офісів, магазинів або торговельних представництв, що використовується як торгівельна вітрина для розміщення товарів (складальний комплект у розібраному стані для транспортування), 108 комплектів».
У графах 22, 42 МД № UA110150/2021/011998 заявлена митна вартість товару визначена у розмірі 4212,00 дол.США. (за ціною договору), умови поставки FOB SHANGHAI (гр.20).
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації (формато-логічний контроль), митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
1. У 44 гр. ЕМД від 28.07.2021 за № UA110150/2021/011998 наявне посилання на документи з літерою «d» (каталог виробника за кодом 3012 від 28.07.2021 б/н), які не надано до митного оформлення;
2.Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - SHANGHAI, China згідно Інкотермс. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс-2010) за терміном FOB, продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорта. Враховуючи заявлений характер зовнішньоекономічної угоди - контракт з виробником, умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту від 17.03.2021 № INGCO-1-2021 продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано.
3.Відповідно до п.5.2 контракту від 17.03.2021 № INGCO-1-2021 умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до Контракту. У Специфікації від 14.05.2021 № 4 зазначено, що оплата здійснюється протягом 90 днів від дати підписання Специфікації. Враховуючи умови поставки FOB, продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.
5. Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МКУ, до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару. Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ввезеного товару. Виявлені невідповідності викликають сумніви у достовірності наданих даних, що унеможливлює перевірку числового значення всіх понесених витрат на транспортування.
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням вимог п.2-3 ст. 53 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності):
1)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
2)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
3)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
5)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
6)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
7)виписку з бухгалтерської документації;
8)копію митної декларації країни відправлення;
9)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідь на повідомлення митного органу листом № 04-28/07 від 28.07.2021 ТОВ «ПК «ДТЗ» було надано каталог від виробника від 28.07.2021, Специфікацію №3 від 12.05.2021 та надано пояснення, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, крім того контрактом не передбачено такий документ на підтвердження поставки товару; відповідно до специфікації №4 від 14.05.2021 оплата здійснюється протягом 90 днів з дня її підписання, до ЕМД було надано платіжне доручення №587 від 13.07.2021 про сплату коштів за товар, поставлений за Специфікаціями №3 та №4 контракту; компанія, яка зазначена в коносаменті в якості особи, до якої треба звертатися в порту вивантаження з питань доставки вантажу, є агентом морської лінії (морським агентом) в порту призначення; ніяких договірних стосунків ТОВ «ПК «ДТЗ» в рамках договору фрахту; у заявці, інвойсі, акті виконаних робіт визначено, що вартість перевантаження контейнерів на інше судно у порту перевалки входить до загального вартості фрахту.
Також, декларантом у листі № 04-28/07 від 28.07.2021 зазначено, що підприємством для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством, які у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі, інші додаткові документи у 10-денний термін надаватись не будуть, у зв`язку із чим просить здійснити митне оформлення за наявними документами.
Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за МД від 28.07.2021 № UA110150/2021/011998, відмови декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей митним органом було вирішено, що метод визначення митної вартості товарів на ціною договору (контракту) не може бути застосований у відповідності до п.2 ст.58, п.6 ст.54 Митного кодексу України.
Митним органом скориговано митну вартість товару до рівня митної вартості товарів, митна вартість яких вже визнана митним органом та розрахована на рівні «Меблі з металевим каркасом, співставного з оцінюваним з урахуванням опису, країни походження та відправлення - Китай, характеру угоди, митне оформлення якого здійснено у найближчий час за основним методом за ЕМД №UА500020/2021/204025 від 27.07.2021 на рівні 4,0141 дол.США/шт., та визначено митну вартість товару позивача із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-г (резервний метод), про що прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2021/000146/1 від 29.07.2021 року та визначено ціну товару 4,0141 дол.США/шт.
Товар випущений у вільний обіг за МД №UA110150/2021/012140 від 29.07.2021.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 Митного кодексу передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 Митного кодексу України).
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно пунктом 1 частини 4 статті 54 цього Кодексу контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною 2 статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти висновків, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019р. в адміністративній справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015р. у справі №21-127а15, яке враховується судом відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
У ході судового розгляду справи встановлено, що Дніпровською митницею 29.07.2021 прийнято рішення №UA110150/2021/000146/1 про коригування митної вартості за ЕМД № UA110150/2021/011998, заявленої за ціною контракту.
Підставою для здійснення коригування митної вартості заявленого до митного оформлення товару за МД № UA110150/2021/011998 в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості (резервного), стали сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості товару, а саме: невідповідності у наданих документах та не надання документів на запит митного органу на спростування таких невідповідностей, а саме:
- у 44 гр. ЕМД від 28.07.2021 за № UA110150/2021/011998 наявне посилання на документи з літерою «d» (каталог виробника за кодом 3012 від 28.07.2021 б/н), які не надано до митного оформлення. Доданий на запит каталог від виробника та попередньо надані прайс-лист від 28.04.2021 та комерційна пропозиція від 06.05.2021 містять цінову інформацію виключно на товари, які декларуються за ЕМД від 28.07.2021 № UА110150/2021/011998;
- не надано копії декларації країни відправлення;
- враховуючи умови поставки FOB, продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, не надано банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- не надано до митного оформлення документального підтвердження договірних відносин ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» та ТОВ «Global Container Lines Latvija SIA» з компанією, зазначеної у коносаменті;
- наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МКУ, до митного оформлення не надано; якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товару, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ввезеного товару.
Однак, викладені у графі 33 рішення від 29.07.2021 №UA110150/2021/000146/1 зауваження є безпідставними, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.
Так, щодо доводів відповідача про те, що враховуючи умови поставки FOB продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, відповідно, якщо рахунок сплачено, то до документів, що підтверджують митну вартість, відносяться банківські платіжні документи, які до митного оформлення надані не були, суд зазначає наступне.
Відповідно до умов Контракту № INGCO-1-2021 від 17.03.2021 (п.5.2.) умови оплати кожної партії товару зазначається у відповідних Специфікаціях (Додатках) до Контракту.
У Специфікації №4 від 14.05.2021 (п.6.) визначено, що попередня оплата товару в розмірі 4212,00дол. США. здійснюється протягом 90 днів від дати підписання Специфікації.
Таким чином, враховуючи умови оплати за Специфікацією №4 від 14.05.2021 (100% відстрочення оплати на 90 днів з моменту підписання цієї Специфікації), термін оплати на момент митного оформлення (28.07.2021) не сплинув, а, отже, вимога митниці щодо надання банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, є безпідставною.
При цьому, суд наголошує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митних декларацій на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018р. у справі №804/4680/16.
Більш того, матеріалами справи підтверджено, що декларантом до митного оформлення разом із ЕМД №UA110150/2021/011998 було надано платіжне доручення АТ «ОТП Банк» №587 від 13.07.2021 про сплату коштів в іноземній валюті компанії «INGCO TOOLS CO.LIMITED» за поставлений товар.
Платіжне доручення в іноземній валюті № 587 від 13.07.2021 по своїй суті є банківським платіжним документом та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (у гр. 70 «Призначення платежу» платіжного доручення зазначено, що оплата здійснена за Специфікацією №3 від 12.05.2021 та №4 від 14.05.2021 відповідно до контракту № INGCO-1-2021 від 17.03.2021).
Таким чином, в процесі декларування оцінюваної партії товару позивачем було надано митниці банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, що містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим запит митниці банківських та/або платіжних документів, що підтверджують вартість товару. Матеріали справи не містять обґрунтувань причин не врахування вказаного платіжного документа під час митного контролю.
Щодо посилань митного органу на те, що враховуючи умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту від 17.03.2021 № INGCO-1-2021 продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення, проте документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано, суд зазначає наступне.
Копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ч.5 ст.53 МК України прямо забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контрактом № INGCO-1-2021 від 17.03.2021 (п.3.6. Контракту) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Чинним митним законодавством не передбачено зобов`язання українського підприємства надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення.
При цьому, в процесі митного контролю відповідачем не наведені обґрунтування вимоги необхідності надання митної декларації країни відправлення і які саме розбіжності у наданих документах та складових митної вартості усуватиме така декларація.
Верховним Судом з аналогічних правовідносин було сформовано правову позицію, висловлену ним у постанові від 19 березня 2019 року у справі №810/4116/17, відповідно до якої ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Посилання митниці у рішенні, що оскаржується, на нормативно-правовий акт КНР як міжнародно-правовий акт, є необґрунтованими і безпідставними, оскільки Законом КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженим маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року, передбачено виключно порядок заповнення митної декларації суб`єктами господарської діяльності КНР і жодним чином не передбачено зобов`язання для підприємства КНР надання копії такої декларації підприємству України та не встановлено зобов`язання надання копії декларації КНР підприємством України митному органу України, тому твердження митниці про наявність такої декларації у ТОВ «ПК «ДТЗ» ґрунтується виключно на припущеннях і є безпідставним.
Суд також зазначає, що відповідачем не обґрунтовано, які саме складові митної вартості товару має підтвердити (або спростувати) митна декларація країни відправлення.
Отже, не надання копії декларації країни відправлення до митного оформлення не може слугувати підставою для витребування у декларанта додаткових документів та не підтвердження через її ненадання заявленої митної вартості.
Щодо зауважень митного органу про те, що наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МКУ, до митного оформлення не надано, а також не надання до митного оформлення документального підтвердження договірних відносин ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» та ТОВ «Global Container Lines Latvija SIA» з компанією, що зазначена у коносаменті.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з відомостями ЕМД №UA110150/2021/011998 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнері ССLU7153195 на морському судні СМА CGM TIGRIS (гр.21) за коносаментом від 07.06.2021 № UTRUST21050573B.
Судом встановлено, що ТОВ «ПК «ДТЗ», як замовником, укладено з компанією «Global Container Lines Latvija SIA» (перевізник) Договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) №1510/912/2019 від 15.10.2019, відповідно до якого предметом цього Договору замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання за плату виконати міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів замовника в порядку та умовах цього контракту.
Згідно з п.п.2.1., та п.2.2., п.2.4. цього договору перевізник зобов`язується здійснити морське перевезення (фрахт) вантажів в контейнерах згідно із узгодженого сторонами маршруту на умовах, що передбачені цим договором, та заявками до нього. На протязі 5-10 днів після виходу судна з порту відправлення перевізник видає коносамент. Коносамент направляється замовнику в електронній копії, що буде мати таку саму юридичну силу, як і оригінал. Перевізник видає коносамент, який є достатнім доказом здійснення перевезення та підставою для вивантаження та подальших операцій з вантажем в порту призначення.
Відповідно до заявки на міжнародне морське перевезення №1/70 від 14.05.2021 до Договору 1510/912/2019 від 15.10.2019 сторонами цього Договору узгоджені умови і вартість послуг вантажоперевезень по маршруту port SHANGHAI ODESSA, 600дол.США 1 контейнер 1х40НQ (перевантаження входить в загальну вартість).
Вказані документи з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової були надані декларантом до митного оформлення.
При цьому, умовами Договору 1510/912/2019 від 15.10.2019 (п.4.3.) прямо передбачено, що у разі перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), зазначену в рахунку (інвойсі) і акті виконаних робіт.
Таким чином, перевантаження контейнерів на інше судно у порту перевалки відноситься до основних умов перевезення, узгоджених сторонами договору перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), тому доводи митного органу про необхідність надання позивачем додаткового транспортного документу щодо перевантаження контейнеру з товарною партією з судна на судно як складової митної вартості товару ґрунтується виключно на припущеннях.
При цьому, за наведених обставин також помилковими та безпідставними є посилання митного органу на те, що про залучення третіх осіб для перевезення вантажу та про додаткові витрати на транспортування свідчить зазначення у коносаменті №UTRUST21050573B від 07.06.2021 у графі «For delivery apply to» компанію «NEW LINE LTD», оскільки, як встановлено судом, за умовами Договору №1510/912/2019 від 15.10.2019 (п.4.3.) у разі перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), зазначену в рахунку (інвойсі) і акті виконаних робіт, що спростовує доводи відповідача про наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, а також виключає наявність у позивача додаткового транспортного документу, пов`язаного з таким перевантаженням.
Саме вартість морського перевезення відповідно до умов поставки є транспортною складовою митної вартості товару в даному випадку, оскільки відповідно до ч.11 ст.58 МК України до транспортних витрат, як складової митної вартості включаються виключно витрати до митного кордону України.
Зауваження митного органу до прайс-листа, комерційної пропозиції, каталогу від виробника про те, що такі документи містять цінову інформацію виключно на товари, які декларуються за ЕМД від 28.07.2021 № UА110150/2021/011998, суд вважає неприйнятними, такі зауваження контролюючого органу не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), оскільки вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
Прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.
Згідно із загальноприйнятою світовою практикою прайс-лист, каталог виробника має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Комерційна пропозиція не може вважатися первинним документом і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відомості, зазначені у прайс-листі, комерційній пропозиції, каталозі виробника знайшли своє підтвердження у первинних документах, Специфікації та інвойсі.
Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа, комерційної пропозиції, каталогу від виробника не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, на підтвердження заявленої вартості товару.
З наведеного слідує, що зазначені митницею у повідомленні декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та невідповідності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів, та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Крім того, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у розумінні положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що надані позивачем до митного оформлення документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають розбіжностей та невідповідностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, відомості в цих документах є базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а тому вказані відповідачем в оспорюваному рішенні обставини не можуть бути підставами для відмови у прийнятті митної вартості товарів, заявленої позивачем, та коригування такої митної вартості.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.
Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 у справі № 809/278/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, відповідачем не доведено належними доказами правомірність свого рішення.
Враховуючи викладене, рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 29.07.2021р. № UA110150/2021/000146/1 прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
За таких обставин, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн. згідно із платіжним дорученням №1879 від 22.12.2021 (з урахуванням чотирьох вимог майнового характеру).
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 29.07.2021р. № UA110150/2021/000146/1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 09.03.2022 року.

Суддя М.М. Бухтіярова