Справа № 303/9210/21
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2022-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №303/9210/21
Ряд. стат. звіту - 142
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Славич М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі інспектора УПП батальону 4 роти 1 взводу офіцера поліції Маслєєва Сергія Васильовичапро скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі інспектора УПП 4 роти 1 взводу офіцера поліції Маслєєва С.В.про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову серії ГАБ №120919 від 17.11.2021 року, винесену інспектором УПП Маслєєв С.В. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Оскаржувана постанова винесена з тих підстав, що ОСОБА_1 , 17.11.2021 року о 15 год. 45 хв. в м.Мукачево, по вул.Графа фон Шенборна, буд.№49 перебував в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають рот та ніс, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.44-3 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Однак позивач зазначає, що в оскаржуаній постанові не зазначено, який саме нормативний акт, котрий зобов`язує носіння масок порушив позивач, також не було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того при складанні постанови були порушені його конституційні права і свободи, як людини, які не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Таким чином з винесеною постановою позивач ОСОБА_1 не згідний, оскільки вимоги закону не порушував, а тому вона є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 13.01.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження, передбаченими ст.ст. 268, 286 КАС України, без повідомлення сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ГАБ №120919 від 17.11.2021 року, винесеної офіцером поліції Маслєєв С.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Із зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 17.11.2021 року о 15 год. 45 хв. в м.Мукачево, по вул.Графа фон Шенборна, буд.№49 перебував в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають рот та ніс, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.44-3 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Вважаючи неправомірною зазначену постанову, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі інспектора УПП Маслєєва С.В..
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службовихосіб (ст.55 Конституції України).
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавстваУкраїни, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків адміністративного (цивільного) характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати на дані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Відповідно до Указу Президента Українивід 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19, постанови КабінетуМіністрівУкраїнивід 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211», рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, доручення регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №3/2020 від 13 березня 2020 року, рішення ради суддів України від 17.03.2020 року №19 встановлено обмеження. Загальнонаціональний карантин, який мав тривати до 3 квітня включно, продовжено.
Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду Українивід 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Усі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 цього Кодексу, покладено на органи національної поліції.
Згідно ст.254 КпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожньогоруху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 280 КУпАП обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язанийз`ясувати: чибуло вчинено адміністративнеправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадськоїорганізації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбаченістаттями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Відповідно до ст.60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази.
Статтею 1 ЗУ Про захист населення від інфекційних хвороб визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно ст.29 ЗУ Про захист населення від інфекційних хвороб карантин встановлюється та відміняється Кабінетом МіністрівУкраїни. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2" №1236 від 09.12.2020 року, відповідно до ст. 29 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID- 19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст. 896, № 30, ст.1061), від 20 травня 2020 р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (ОфіційнийвісникУкраїни, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст.1626) та від 22 липня 2020 р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хворобу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (ОфіційнийвісникУкраїни, 2020 р., № 63, ст. 2029).
Згідно пп.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2" №1236 від 09.12.2020 року, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме: забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Законом України "Про внесеннязмін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)" від 06.11.2020 №1000-ІХ, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України "Про адміністративні правопорушення", а саме: статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуальногозахисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходівгромадян".
Відповідно до ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Закон України Про Кабінет Міністрів України встановлює, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законівУкраїни, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов. Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.
Суд, шляхом комплексного аналізу і узагальнення діючого законодавстваУкраїни, приходить до висновку.
Конституція України є законом найвищої юридичної сили. Закони і інші нормативно-правові акти повинні відповідати Конституції. Конституція є законом прямої дії. (ст.8 КонституціїУкраїни). В зазначених тезах узагальнений зміст верховенство права, яке забезпечується шляхом встановлення юридичної сили норм Конституції, зокрема щодо прав людини і громадянина, як домінуючими над змістом інших законів і нормативно-правовихактів (постанов уряду, наказів міністерств). Тобто, якщо норма закону чи нормативно-правового акту суперечить нормі Конституції України, для правильного правозастосування слід використовувати норму Конституції.
При цьому, слід звернути увагу на наступне. Відповідно до ст.147 та п.2 ст.150 Конституції України, повноваження тлумачити зміст Конституції України та вирішувати питання відповідності законів України Конституції України, належить виключно Конституційному Суду України. Відтак, будь-які органи чи посадові особи держави (поліцейські, міністри, депутати тощо), крім Конституційного Суду України, не мають повноважень тлумачити зміст законодавства.
Також, слід звернути увагу, на практику правозастосування. Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 01.11.1996 року Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, у разі, якщо діючий закон чи нормативно-правовий акт суперечить Конституції України в усіх необхідних випадках слід безпосередньо застосовувати Конституцію як акт прямої дії.
Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. (ст.19 Конституції України) . Ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність. (ст.60 КонституціїУкраїни). Із наведених норм вбачається, що акти і норми, які суперечать Конституції, заборонено видавати та виконувати. При чому відповідальність настає як за видання, так і за виконання незаконного розпорядження.
Тобто, сумлінний громадянин, який поінформований про невідповідність Конституції Українипевного нормативно-правового акта, зобов`язаний відмовитись від виконання незаконного акту. Якщо він виконає незаконний акт, для нього наступить така ж відповідальність, яка передбачена за видання незаконного акту. Це правило поширюється як на цивільних осіб (простих громадян), так і на поліцейських та інших представників держави.
Виходячи із змісту Конституції України (норми наведені вище), карантин в Україні, що введений органом влади шляхом видання нормативно-правового (підзаконного) акту, повинен строго відповідати закону і Конституції. Основним аспектом законності, поряд із змістом акту, є строге дотриманняв становленої законом процедури, оскільки органи влади і їх посадові особи повинні діяти виключно в межах повноважень, встановлених законом і Конституцією. Не може вважатись законним акт, навіть правильний за змістом, який виданий із порушенням процедури, оскільки в такому випадку будуть невільовані норми верховенства права і буде порушений правопорядок.
Діючий в Україні карантин містить норми (правила та заборони), що обмежують права і свободи людини, встановлені Конституцією України. Зокрема, правила карантину обмежують свободу пересування людини, встановлену статтею 33 Конституції України.
Це обмеження полягає в тому, що на період дії карантину заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (підпункт 1 пункту 10 Постанови КМУ за No641 від 22.07.2020 року Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторно їхвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) .
Тобто, гарантована Конституцією свобода пересування обмежена нормативно-правовим актом Кабінету МіністрівУкраїни (підзаконним актом). Це обмеження відбулось з метою захисту суспільного інтересу, який полягає в протидії поширенню особливо-небезпечної хвороби.
Аналізуючи цю норму, а саме - застосовуючи зазначені вище норми Конституції України, слід абстрагуватись від конфлікту особистого і суспільного інтересу, оскільки вирішальним у правозастосуванні, незалежно від будь-яких цілей і причин, є строга відповідністьдій та рішень Уряду законам України і Конституції України. У разі, якщо з`ясовується, що ці рішення суперечать Конституції України, громадяни зобов`язані відмовитись від їх виконання. А у разі, якщо вони їх виконають, настане відповідальність, передбачена Кримінальним кодексом України.
Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених КонституцієюУкраїни. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.64 Конституції України). Отже, Конституція (найвищий закон) чітко і конкретно встановлює, що обмеження свободи пересування людини може бути встановлено лише в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Наразі, станом на момент винесення постанови в Україні не було введено ані воєнний, ані надзвичайний стан.
В судовому засіданні було встановлено, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Крім скасування постанови серії ГАБ №120919 від 17.11.2021 року по справіпро адміністративне правопорушення, позивач також просив суд зобов`язати відповідальних посадових осіб УПП в Закарпатській області внести відповідні зміни до Реєстру про адміністративні правопорушення у зв`язку із рішенням суті у даній адміністративній справі.

Що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про зобов`язання відповідальних посадових осіб УПП в Закарпатській області внести відповідні зміни до Реєстру про адміністративні правопорушення то ця вимога позивача не підлягає до задоволення, оскільки, позивачем не конкретизовано, які саме зміни необхідно внести до Реєстру.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а саме в частині скасування постанови серії ГАБ №120919 від 17.11.2021 року по справіпро адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 48, 77, 241-246, 255 КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, ч.2 ст.44-3, 121, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити - частково.

Скасувати постанову серії ГАБ №120919 від 17.11.2021 рокупо справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: м.Ужгород, вул.О.Кошового, буд. №2, Закарпатська область на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Провадження у справі - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: м.Ужгород, вул.О.Кошового, буд.№2, Закарпатська область.
Повний текст рішення виготовлено 03.03.2022 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір