Справа № 522/23594/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/23594/21
Головуючий в 1 інстанції: Суворова О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача - головуючого: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2021 року по справі № 522/23594/21 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило продовжити строк затримання на шість місяців до 14.06.2022 громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України та допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року по справі № 522/10872/21 задоволено адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС в Одеській області) до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Гр. ОСОБА_1 затримано, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців до 14.12.2021 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 по справі № 522/10870/21 задоволено адміністративний позов ГУ ДМС в Одеській області до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України. ГУ ДМС України в Одеській області зверталось неодноразово з запитами щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак жодної відповіді отримано не було.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Приморський районний суд м.Одеси рішенням від 09 грудня 2021 року позов задовольнив частково.

Продовжив строк затримання на шість місяців до 14.06.2022 громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В іншій частині позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, адвокат Тонкошкур І.В., котрий діє в інтересах громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задовольнити адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- в рішенні суду першої інстанції зазначено, що відповідач проти задоволення позову не заперечував, але в телефонній розмові із адвокатом відповідач цей факт спростував та повідомив, що йому таких питань не задавали, а якщо і задавали, то не пояснили значення та наслідки визнання позову;

- паспорт ОСОБА_1 наявний в оригіналі у його родичів, які проживають в Одесі і вони усно не раз звертались до міграційної служби для організації його ідентифікації та повідомляли про можливість придбання йому білету до В`єтнаму.

Рух справи

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу з Приморського районного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції на 15.02.2022 о 13:20.

09.02.2022 від адвоката Тонкошкур І.В. надійшло клопотання про відкладення справи у зв`язку із перебуванням у відпустці.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 року по справі № 522/10872/21 задоволено адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Затримано громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців до 14.12.2021 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 16.06.2021 по справі № 522/10870/21 задовольнив адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

13.07.2021 ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам із запитом № 5100.5.7.1-8053/51.3-21 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України із запитом № 5100.5.7-14481/51.3-21 від 12.11.2021 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, ГУ ДМС України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-14474/51.3-21 від 12.11.2021 повторно звернулось до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні із запитом щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Cтаном на 08.12.2021 з вищевказаних установ до ГУ ДМС України в Одеській області жодної відповіді отримано не було.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив того, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу інформація від департаменту консульської служби МЗС України та Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні щодо ідентифікації та документування відповідача не надходила, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України.

В частині позовних вимог про негайне виконання рішення суду суд першої інстанції відмовив, оскільки у переліку судових рішень, які виконуються негайно відповідно статті 371 КАС України негайне виконання рішення суду про продовження строку затримання іноземця законодавством не передбачено.

Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведені критерії слід застосовувати і під час подання суб`єктом владних повноважень адміністративного позову.

За змістом частини 4 статті 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Статтею 289 КАС України визначені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства.

На підставі частин 11, 13 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З матеріалів справи вбачається, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_3 перебуває в ДУ Миколаївський ПТПІ.

13.07.2021 ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам із запитом № 5100.5.7.1-8053/51.3-21 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України із запитом № 5100.5.7-14481/51.3-21 від 12.11.2021 щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, ГУ ДМС України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-14474/51.3-21 від 12.11.2021 повторно звернулось до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні із запитом щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка назвалась громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом статті 4 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав (ратифіковано Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав від 3 вересня 2008 року) саме на запитувану договірну Сторону покладено обов`язок робити усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною.

Водночас згідно пункту 196 настанови з процедур і критеріїв визначення статусу біженця УВКБ ООН, загальний правовий принцип полягає в тому, що обов`язок надавати докази лежить на особі, яка подає клопотання, що заявник не в змозі підкріпити свою заяву документальними або іншими доказами, і випадки, коли особа, яка подала клопотання, може надати докази на підтвердження своєї заяви, є швидше винятком, аніж правилом. У більшості випадків особа, яка рятується від переслідування, приїжджає в країну в тяжкому становищі і дуже часто навіть без особистих документів. Таким чином, хоча обов`язок надавати докази лежить на заявникові, задача встановлення та опрацювання відповідних фактів вирішується спільно з перевіряючою особою. У деяких випадках саме уповноваженій особі доводиться використовувати засоби, які є у її розпорядженні, аби зібрати всі необхідні докази, що підтверджують клопотання. Однак навіть цей незалежний пошук не завжди може увінчатися успіхом, і можуть бути заяви, які неможливо підтвердити доказами. В таких випадках, якщо викладене заявником здається правдоподібним, то перевіряючи особа повинна витлумачити сумніви на користь прохача, якщо немає вагомих причин вважати зворотне.

Проте позивачем в ході судового розгляду не зазначено будь-яких вагомих причин неправдоподібності свідчень відповідача, які підкріплювались копією його паспорту (а.с. 14).

Окрім того, заслуговують на увагу доводи апелянта, що оригінал паспорта відповідача знаходився у його родичів, котрі неодноразово звертались до міграційної служби для організації його ідентифікації та повідомляли про можливість придбання йому білету до В`єтнаму.

На підтвердження цього адвокат Тонкошкур І.В. надіслав завірену копію цього паспорту до суду із заявою, що оригінал паспорта знаходиться у нього.

Поряд з цим, хоча в даній справі відповідачем не подавалась заява про надання статусу біженця, колегія суддів вважає можливим застосування вищевказаного положення настанови УВКБ ООН з огляду на близькість цих правовідносин за своєю правовою природою.

На підставі підпункту f пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Крім того у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах WITOLD LITWA v. POLAND, App. no. 26629/95, 4 April 2000, Rahimi v. Greece, App. no. 8687/08, 5 April 2011 затримання особи є таким серйозним запобіжним заходом, застосування якого є виправданим лише в ситуації, коли інші, менш жорсткі заходи, були розглянуті і визнані недостатніми для захисту індивідуальних чи суспільних інтересів, що могли б виправдати утримання особи під вартою. Позбавлення свободи повинно не тільки здійснюватись у відповідності до національного законодавства, але й повинно бути необхідним в конкретних обставинах.

Отже, з урахуванням критеріїв, висвітлених у вищезазначених рішеннях Європейського Суду з прав людини, колегія суддів доходить висновку про недоведеність позивачем визначених статтею 289 КАС України обґрунтованих підстав для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2021 року по справі № 522/23594/21 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Шляхтицький О.І.
суддя суддя Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.