Справа № 560/13885/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

01 березня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_2 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 84 коп. завданих державі збитків в особі військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.10.2019 №239 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовця військової служби за контрактом та зараховано на всі види забезпечення. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідач забезпечений речовим майном, що підтверджено копією картки №2408 обліку військового майна особистого користування від 07.11.2019.

Вказує, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.09.2021 №179 відповідача звільнено з військової служби за контрактом у запас відповідно до п.п. «е» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначене покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі.

Зазначає, що при виключенні з військової частини НОМЕР_1 відповідач не повернув до речового складу військової частини НОМЕР_1 інвентарне речове майно, а саме: розвантажувальну систему, вартістю 1700 (одна тисяча сімсот) грн, костюм маскувальний літній, вартістю 592 (п`ятсот дев`яносто дві) грн 50 коп., костюм від дощу, вартістю 596 (п`ятсот дев`яносто шість) 34 коп.

Згідно довідки про утримання вартості інвентарного майна від 08.09.2021 №20 сума втрат за інвентарне речове майно, що не вислужило встановлені терміни носіння солдатом ОСОБА_1 складає 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім ) грн 84 коп. З вказаною довідкою відповідач ознайомлений під особистий підпис.

Вказує, що станом на момент звернення до суду відповідач вказані кошти не сплатив позивачеві.

Ухвалою суду від 30.11.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачу надіслано ухвалу про відкриття провадження, а також позовну заяву та копії доданих документів, однак у встановлений судом строк відповідач відзив не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідач забезпечений речовим майном, що підтверджено копією картки №2408 обліку військового майна особистого користування від 07.11.2019.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.09.2021 №179 відповідача звільнено з військової служби за контрактом у запас відповідно до п.п. «е» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначене покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі.

Відповідач при виключенні з військової частини НОМЕР_1 не повернув до речового складу військової частини НОМЕР_1 інвентарне речове майно, а саме: розвантажувальну систему, вартістю 1700 (одна тисяча сімсот) грн, костюм маскувальний літній, вартістю 592 (п`ятсот дев`яносто дві) грн 50 коп., костюм від дощу, вартістю 596 (п`ятсот дев`яносто шість) 34 коп.

Згідно довідки про утримання вартості інвентарного майна від 08.09.2021 №20 сума втрат за інвентарне речове майно, що не вислужило встановлені терміни носіння солдатом ОСОБА_1 складає 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім ) грн 84 коп. З вказаною довідкою відповідач ознайомлений під особистий підпис.

Однак, станом на момент звернення до суду відповідач вказані кошти не сплатив позивачеві.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 №1075-ХІV (далі - Закон №1075) військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону №1075 Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі по тексту - Статут).

Згідно статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статей 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Суд встановив, що відповідач проходив службу в Збройних Силах України, забезпечений речовим майном згідно норм забезпечення та інвентарним майном, що підтверджується наявною обліку матеріальних засобів особистого користування №2034/1511.

Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно з пунктом 29 розділу V Інструкції, під час звільнення з військової служби в особливий період у запас або відставку військовослужбовці вибувають з тим речовим майном, яке знаходилось у них у носінні. Речі, які ними не були отримані з будь-яких причин за період служби, під час звільнення не видаються. Інвентарні речі здаються на речовий склад військової частини. На майно, яке вибуває зі звільненими, виписується атестат. Предмети речового майна переходять у їх власність.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі - Закон № 160-ІХ).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 статті 1 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до ст.12 Розділу III Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд звертає увагу, що вжиття військовою частиною НОМЕР_1 заходів досудового врегулювання спору з метою добровільної сплати відповідачем вартості предметів інвентарного речового майна, не призвели до фактичної сплати відповідачем спірної суми.

Сума невідшкодованої шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 становить 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 84 коп., що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2021 №20.

А тому, позовні вимоги про стягнення з 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 84 коп., у якості відшкодування майнової шкоди є обґрунтованими, відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача завданих державі збитків в особі військової частини НОМЕР_1 , натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для стягнення судових витрат відсутні, оскільки згідно із частиною 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_2 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 84 коп. завданих державі збитків в особі військової частини НОМЕР_1 .

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук