Справа № 460/3985/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/3985/21 пров. № А/857/23386/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі № 460/3985/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської районної ради про визнання бездіяльності протиправною,-

суддя в 1-й інстанції Зозуля Д. П.,

час ухвалення рішення 03.12.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 03.12.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Рівненської районної ради, в якому просив визнати протиправною бездіяльність останнього щодо невиплати середньої заробітної плати на період працевлаштування за 6 місяців на підставі ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та зобов`язати провести нарахування та виплату середньої заробітної плати голови Рівненської районної ради за 6 місяців на період працевлаштування на підставі статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що він обіймав посаду голови Рівненської районної ради у період з 24 листопада 2015 року по 08 червня 2018 року. 08 червня 2018 року його звільнено із займаної посади у зв`язку із достроковим припиненням. Зазначає, що до обрання його депутатом та головою Рівненської районної ради він займав посаду голови Рівненської районної державної адміністрації, з якої був звільнений у зв`язку з переходом на виборну посаду, згідно з п.5 ст.36 КЗпП України. Звертає увагу, що бездіяльність відповідача суперечить вимогам ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", оскільки внаслідок ненадання попереднього місця роботи, а саме: посади голови Рівненської районної державної адміністрації, з якої був звільнений у зв`язку з переходом на виборну посаду він має право на виплату середньої заробітної плати голови Рівненської районної ради за 6 місяців на період працевлаштування. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач був звільнений з посади голови Рівненської районної ради 08 червня 2018 року та з 20 червня 2018 року по 14 листопада 2018 року отримував виплату допомоги по безробіттю. Звертає увагу, що повноваження голови Рівненської районної ради ОСОБА_1 були достроково припинені, а не закінчилися, тому відсутні підстави для застосування до нього гарантій депутата місцевої ради, передбачених ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із неможливістю проведення відеоконференції через технічні перешкоди представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а представник позивача в судове засідання в режимі відеоконференції не з`явилася, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 25 лютого 2015 року обіймав посаду голови Рівненської районної державної адміністрації.

Відповідно до рішення Рівненської районної ради №1 від 24 листопада 2015 року позивача було обрано головою Рівненської районної ради сьомого скликання.

У зв`язку з переходом на виборну посаду 19 грудня 2015 року у відповідності до пункту 5 статті 36 КЗпП України був звільнений з посади голови Рівненської районної державної адміністрації.

Згідно з розпорядженням голови Рівненської районної ради №44к від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 приступив до виконання посадових обов`язків за посадою з 23 грудня 2015 року.

У зв`язку із поданням головою Рівненської районної ради ОСОБА_1 заяви про дострокове припинення повноважень голови Рівненської районної ради без припинення повноважень депутата районної ради рішенням Рівненської районної ради №645 від 08 червня 2018 року у відповідності до частини 5 статті 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" 08 червня 2018 року звільнено ОСОБА_1 із займаної посади.

Оскільки позивачу не була надана попередня робота, з якої був звільнений у зв`язку з переходом на виборну посаду, а саме: посада голови Рівненської районної державної адміністрації, що підтверджено листом №314/01-57/21 від 25 січня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до відповідача про виплату середньої заробітної плати, яку він одержував, працюючи на виборній посаді в Рівненській районній раді.

Листом Рівненської районної ради від 14 квітня 2021 року №234/04-27/250 повідомлено позивача про відмову у такій виплаті з огляду на те, що виплата середнього заробітку за шість місяців 2018 року у випадку позивача не є можливою.

На думку позивача, оскільки на час подання позовної заяви кошти йому не нараховані і не виплачені, тобто наявна протиправна бездіяльність щодо виплати середньої заробітної плати, що обумовила позивача на звернення в суд з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для застосування гарантій передбачених частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" визначив виключно закінчення повноважень депутата місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, однак повноваження голови Рівненської районної ради Стельмаха В. П. були достроково припинені, а не закінчилися, тому правові підстави для застосування гарантій депутата місцевої ради передбачених частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у поза робочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Ст.118 КЗпП України передбачає, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

За змістом ч.1, 2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що з аналізу наведених правових норм вбачається, що законодавством гарантується право особи на надання після закінчення її повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади). В той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 25 лютого 2015 року по 19 грудня 2015 року обіймав посаду голови Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області.

У період з 24 листопада 2015 року по 08 червня 2018 року позивач обіймав посаду голови Рівненської районної ради, 08 червня 2018 року його звільнено із займаної посади у зв`язку із достроковим припиненням повноважень голови Рівненської районної ради за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 (а.с.10).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на 09 червня 2018 року у Рівненській районній державній адміністрації відсутня можливість працевлаштування на посаду голови Рівненської районної державної адміністрації, оскільки така посада не була вакантною та відповідно до статті 8 Закону України Про місцеві державні адміністрації голови районних державних адміністрацій призначаються на посаду Президентом України на строк повноважень Президента України. Інша рівноцінна посада станом на 09 червня 2018 року не пропонувалася, що підтверджується листом № 314/01-57/21 від 25 січня 2021 року та листом №1244/01-57/21 від 22 березня 2021 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач права на пенсійне забезпечення не набув, пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років йому не призначена, а тому позивач обґрунтовано звернувся за працевлаштуванням до Рівненської районної державної адміністрації.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, у період з 20 червня 2018 року по 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний в Рівненській районній філії Рівненського обласного центру зайнятості, що також свідчить про відсутність можливості надати йому попередню роботу (посаду) у Рівненській районній державній адміністрації.

За змістом ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" підставою для забезпечення гарантованого права особи на надання попередньої роботи (посади), а у разі їх відсутності збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у раді, є закінчення повноважень депутата місцевої ради, який працював у раді на постійній основі.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом. Рада невідкладно інформує відповідну територіальну виборчу комісію про дострокове припинення повноважень депутата ради.

Згідно з ч.1 та 2 ст.55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради.

Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що закінченням повноважень голови районної ради є день першої сесії ради нового скликання.

Також ч.5 ст.55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачає, що повноваження голови районної, обласної, районної у місті ради також вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата ради у разі звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови ради.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з врахуванням наведеного вище можна дійти висновку, що законодавством визначено дві форми припинення повноважень голови районної ради, а саме: закінчення повноважень голови та дострокове припинення повноважень голови районної ради, у даному випадку, без припинення повноважень депутата ради.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для застосування гарантій передбачених ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" є виключно закінчення повноважень депутата місцевої ради, який працював у раді на постійній основі.

Матеріалами справи підтверджується, що 08 червня 2018 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку із поданням головою Рівненської районної ради Стельмахом В. П. заяви про дострокове припинення повноважень голови Рівненської районної ради без припинення повноважень депутата районної ради рішенням Рівненської районної ради №645 від 08 червня 2018 року у відповідності до ч.5 ст.55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Як правильно зазначив суд першої інстанції, оскільки повноваження голови Рівненської районної ради Стельмаха В.П. були достроково припинені, а не закінчилися, то правові підставі для застосування гарантій депутата місцевої ради передбачених частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" до позивача відсутні.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для застосування гарантій передбачених частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" визначив виключно закінчення повноважень депутата місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, однак повноваження голови Рівненської районної ради Стельмаха В. П. були достроково припинені, а не закінчилися, тому правові підстави для застосування гарантій депутата місцевої ради передбачених частиною 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі № 460/3985/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 03 березня 2022 року.