Справа № 400/6285/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/6285/21
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернувся до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 28 діб в період з 2020 по 2021 роки; невчасно виплаченого грошового забезпечення для оздоровлення, грошового забезпечення при звільненні та заробітної плати, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 25 днів період з 2020 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- стягнути з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні у розмірі 142124,34 грн. щодо невчасно виплачених:

грошової допомоги при оздоровленні у розмірі 31252 грн.;

грошового забезпечення при звільненні у розмірі 9766,25грн.;

заробітної плати у розмірі 1562,60 грн.;

компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учаснику бойових дій у розмірі 99543,69грн. за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував, що відповідачем при звільненні не було здійснено з ним повного розрахунку. Таким чином, позивач впевнений, що має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, на підставі ст.116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Разом з тим, позивач вказує, що виплата компенсації за невикористані дні відпустки як учасника бойових дій не здійснена йому до цього часу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2020 по 2021 роки, невчасно виплаченого грошового забезпечення для оздоровлення, грошового забезпечення при звільненні та заробітної плати, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2020 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить змінити оскаржуване рішення в частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2000,00 грн. на суму 142124,34 грн.

Таким чином, основним доводом ОСОБА_1 є необґрунтованість суми виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 2000,00 грн.

Відповідача, ВЧ НОМЕР_1 не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року, відповідно до Контракту про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 .

У період часу з 15 травня 2019 року по 03 лютого 2020 року та з 19 лютого 2020 року по 08 червня 2020 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та перебував безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у м.Вугледар, Донецької області, що підтверджується довідкою №2556 від 01 лютого 2021 року.(а.с.16)

15 березня 2020 року позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 було звільнено у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено зі списків особового складу частини з 02 лютого 2021 року.

Вказаним наказом встановлено виплати:

грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у розмірі 11947,65 грн.;

грошову компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки за 28 діб за 2020 та 2021 роки;

щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 176% посадового окладу;

надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу з 01 лютого 2021 року по день виключення зі списків.(а.с.18)

У зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття наказу про виключення позивача із списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2020 по 2021 роки.

Разом з тим, суд, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 18 березня 2020 року у справі №711/4010/13, погодився з позивачем щодо наявності у нього права на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з військової служби, втім вважав за необхідним застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до ст.117 КЗпП України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі-Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі-Закон №2011) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до частини 1статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20, вказав, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини 5 статті 122 КАС України та обчислюється з дня фактичного розрахунку.

З матеріалів справи, а саме: згідно копії виписки з банку про зарахування (а.с.19) та Відомості розподілу витрат до ВЧ НОМЕР_1 (а.с.26-27) вбачається, що ОСОБА_1 26 лютого 2021 року отримав від ВЧ НОМЕР_1 грошове забезпечення при звільненні у сумі 11412,41 грн., 22 квітня 2021 року - грошове забезпечення у вигляді грошової допомоги на оздоровлення на 2021 рік у сумі 11768,44 грн.

Отримання вказаних коштів від ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не заперечує (а.с.2).

Більш того, позивач зазначає, що 05 лютого 2021 року також отримав від ВЧ НОМЕР_1 заробітну плату у сумі 11998,74 грн.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна Довідка про нараховане та виплачене грошове забезпечення при звільненні №2921 від 17 травня 2021 року, за якою вбачається, що в лютому 2021 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена компенсація за невикористану відпустку УБД (28 діб) в сумі 11151,14 грн. (а.с.24)

Вказані обставини спростовують висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не було проведено з позивачем розрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лише 06 серпня 2021 року, тобто, з пропуском місячного строку з дня остаточного з ним розрахунку (квітень 2021 року), не зазначивши підстав для поновлення цього строку.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереробними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивач не вказує і не надає, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк.

Отже, оскільки позивачем пропущений місячний строк для звернення до адміністративного суду з вимогою про стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні щодо невчасно виплачених: грошової допомоги при оздоровленні; грошового забезпечення при звільненні; заробітної плати; компенсації за невикористані календарні дні відпустки як учаснику бойових дій, за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України, жодних причин і обставин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію позивачем прав у встановлений строк, останнім не наведено і таких судом не встановлено, то заявлений позов у вказаній частині підлягає залишенню без розгляду.

Згідно ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями238,240цьогоКодексу.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що згідно порядкуст.315 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про залишення позовної заяви частково без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 142 124,34 грн. - скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою у задоволенні вимог щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 25 днів період з 2020 по 2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби відмовити.

В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.02.2022 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.