Справа № 461/9617/21
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9617/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Романюк В.Ф.

за участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , номер паспорта НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил в.о. заступника начальника Львівської митниці Керезвас Івана Анатолійовича №1514/20900/21 від 09.11.2021 р. () про притягнення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно статті 485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 10 322, 97 грн.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 09.11.2021 р. в.о. заступника начальника Львівської митниці Керезвас І.А. винесено постанову в справі про порушення митних правил №1514/20900/21 (надалі постанова №1514/20900/21, оскаржувана постанова), згідно якої позивача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно статті 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 322,97 грн.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною, необґрунтованою та такою що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 р. у справі відкрито провадження у справі та призначено на розгляд на 05 січня 2022 р. на 10 год. 00 хв. /а.с.32/.

Ухвалою суду від 05 січня 2022 року судове засідання відкладено на 24 січня 2022 року на 14 год. 00 хв. /а.с.38/.

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року судове засідання відкладено на 23 лютого 2022 року на 11 год. 00 хв. /а.с.42-43/.

21 лютого 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на адміністративний позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, про причину неявки суд не повідомив, що відповідно ч.1 ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд встановив, що 06.08.2021 року, митним брокером ФОП ОСОБА_1 діючи згідно договору доручення на надання брокерських послуг та декларування товарів б/н від 04.08.2021 р. укладеного з фізичною особою ОСОБА_2 з метою проведення митного оформлення подано електронну митну декларацію типу ІМ40 ДЕ, якій після прийняття присвоєно номер №UA209190/2021/035282 (надалі - митна декларація) до відділу митного оформлення №2 МП «Городок» Львівської митниці відповідно до якої в митному режимі «імпорт» переміщувався вживаний транспортний засіб марки «SKODA» модель «OCTAVIA», кузов номер: НОМЕР_3 (надалі- транспортний засіб, ТЗ).

З метою надання послуг митного декларування транспортного засобу позивач отримав від ОСОБА_2 (клієнта згідно договору) документи на транспортний засіб, а саме: тимчасовий реєстраційний документ (PC/AAI 7831948 від 04.08.2021р.), попередній реєстраційний документ НОМЕР_4 від 26.05.2021, додаток до реєстраційного документа «KARTA POJAZDU» №КР/ААС 3312568 від 21.09.2016 р., договір купівлі-продажу ТЗ б/н від 02.08.2021 р. У вказаних документах, які надані клієнтом, вказано, що рік виготовлення даного ТЗ 2009 р.

Крім того, до поданих до митного оформлення документів, позивачем було долучено висновок складений судовим експертом Іванцем В.Я. №5251 від 06.08.2021р. на сторінці №2 якого зазначено: рік випуску транспортного засобу SKODA OCTAVIA, кузов номер: НОМЕР_5 , що в т.ч. підтверджується змістом протоколу ППМП №1514/20900/21 від 11.08.2021 р. ст. №3, та змістом оскаржуваної постанови ст.1, абз.3.

На підставі наданих позивачу документів, останнім було розраховано суму митних платежів (53 565,54 грн.) з врахуванням 2009 року виготовлення ТЗ.

Надалі в процесі митного оформлення інспектором ВМО№2 мп «Городок» Львівської митниці було проведено митний огляд ТЗ, в результаті якого повідомлено, що комплектуючі (вікна, паски безпеки) були виготовлені в 2008 році, що ставить під сумнів 2009 рік виготовлення.

З метою уточнення року виготовлення ТЗ позивачем було відправлено електронну заяву до ВМО№2 мп «Городок» Львівської митниці №231 від 10.08.2021р. про відкликання митної декларації (до закінчення митного оформлення) та у разі підтвердження того, що ТЗ був виготовлений у 2009 році задекларувати його 2009 роком виготовлення та здійснити доплату митних платежів (оскільки рік виготовлення ТЗ впливає на суму митних платежів), проте, заява не була задоволена і митна декларація не була відкликана відповідачем.

Інспектором ВМО№2 мп «Городок» Львівської митниці позивачу було повідомлено, що рік виготовлення ТЗ 2008, у зв`язку з чим збільшується сума митних платежів та в його діях є ознаки правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, про що буде складено відповідний протокол. Вказаний рік виготовлення (2008) відповідачем підтверджується висновком судового експерта Іванця В.Я. №5338 від 11.08.2021р.

До винесення протоколу позивачем було надано письмові пояснення від 10.08.2021 р., які були долучені до протоколу проте не враховані інспектором. Надалі до розгляду справи було надано письмові пояснення від 31.08.2021 р., які не враховані відповідачем при розгляді справи. Оскільки фактичний рік виготовлення ТЗ 2008, (згідно нового (повторного) висновку судового експерта Іванця В.Я.) сума митних платежів становить 57006,53 грн.

У зв`язку із чим, 09.11.2021 р. в.о. заступника начальника Львівської митниці Керезвас І.А. винесено постанову в справі про порушення митних правил №1514/20900/21, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно статті 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 322,97 грн.

З врахуванням наведеного суд погоджується із доводами позивача, що оскаржувана постанова відповідача є протиправною, необґрунтованою та такою що не відповідає вимогам чинного законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою до органів доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Згідно ст.485 МК України склад вказаного правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

За приписами частини 1 статті 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. А відтак, відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, обов`язковою складовою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України - є мета неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та бажання винуватої особи досягти цієї мети.

За приписами ч.11 ст.266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 257 МК України, позивач надав відповідачу всі наявні точні відомості про ТЗ згідно наданих йому документів, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не мав жодного умислу на ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, він не володіє технічними або іншими спеціальними експертними знаннями, які дали б змогу встановити рік виготовлення ТЗ. Під час заповнення митної декларації позивач керувався виключно наданими йому документами. Відсутність умислу на ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру в т.ч. свідчить той факт, що позивачем було повідомлено митного інспектора, про те, що позивач готовий задекларувати даний ТЗ, як такий, що виготовлений в 2008 році, якщо такі відомості насправді будуть підтверджені.

Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові відповідачем не доведено належним чином в діях ОСОБА_1 особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. В оскаржуваній постанові відповідач формально вказує, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, а саме вказав неправильний календарний рік випуску автомобіля і такі дії мають ознаки порушення митних правил передбачених ст. 485 МК України.

Як зазначалося, за змістом статті 485 Митного кодексу України склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 по справі №521/15289/15-а, від 18.09.2019 по справі № 451/1551/14-а.

Для притягнення особи до відповідальності, за статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Вказана правова позиція закріплена в Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі № 857/8986/19 від 16.09.2019 р.

Склад порушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника і його психічне ставлення до вчиненого. Ознаки складу порушення митних правил характеризують об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону порушення митних правил. Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.

Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу. Відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів мого умислу на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України. За даних обставин в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого статтею 485 МК України, тобто прямий умисел та протиправна мета, а тому відсутній і ознаки цього правопорушення.

Вказані правові позиції закріпленів т.ч. в Постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі № 857/4723/19 від 21.05.2019 р. та Шостого апеляційного адміністративного суду в справі № 760/21170/18 від 18.04.2019 р.

«Сам по собі факт зазначення позивачем невірного коефіцієнту віку в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу, якщо інші відомості, необхідні для визначення графи «Нарахування», є достовірними та додані декларантом до ЕМД.». Вказана правова позиція закріплена в Постанові Другого апеляційного адміністративного суду в справі № 640/12615/19 від 05.09.2019 р.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Комплексний аналіз законодавства та наведені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що під час розгляду справи відповідачем не було з`ясовано наявність прямого умислу та протиправної мети, які є обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого статтею 485 МК України. Справа була розглянута формально, суб`єктивно та без врахування правил передбачених ст. 489 МК України.

Згідно ст. 489 МК України обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил , а саме: посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту даної статті випливає, що, у постанові повинно бути обґрунтовано і вмотивовано юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Відповідно до ст.531 МК України - підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил зокрема є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичнупідставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 частини 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, оскільки при винесенні постанови відповідачем не було встановлено та досліджено усіх обставин справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що постанова є необґрунтованою, вина позивача не доведена належними доказами під час їх винесення, у зв`язку з чим постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 19, 72, 77, 78, 99, 242-246, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 257, 266, 458, 485, 487, 489, 531 МК України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , номер паспорта НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил винесену в.о. заступника начальника Львівської митниці Керезвас Івана Анатолійовича №1514/20900/21 від 09.11.2021р. () про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно статті 485 МК України, якою на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 322, 97 грн.

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України, -закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2022 р.

Суддя: Романюк В.Ф.