Справа № 300/4031/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2022-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2022 р. справа № 300/4031/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), 05.08.2021звернувся в суд з позовною заявою до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області (надалі, також відповідач, Верховинська селищна рада) у якій просить:
- визнати протиправним рішення про відмову у наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки та викуп орендованої земельної ділянки;
- скасувати рішення сьомої сесії Верховинської селищної ради восьмого скликання від 18.06.2021 №132-7/2021 про відмову в задоволенні заяви і залишення земельної ділянки на умовах оренди;
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.20-21).
Пунктом 5 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у Верховинської селищної ради належним чином засвідчені копії письмових доказів: заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки та викуп орендованої земельної ділянки; рішення Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 18.06.2021№132-7/2021; протоколу (витягу), стенограми (якщо здійснювалася) продовження сьомої сесії Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області в частині розгляду та прийняття рішення від 18.06.2021№132-7/2021 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 .
Верховинська селищна рада скористалася правом подання відзиву, який отримано судом 22.10.2021 за №676/02-07/23 від 19.10.2021 (а.с.26-28). Так, у відзиві представник відповідача звернув увагу, що при розгляді та вивчені заяви ОСОБА_1 Верховинською селищною радою встановлено невідповідність відомостей у поданих документах, а саме: позивач у заяві зазначив, що бажає отримати дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в той час як цільовим призначенням земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність є для рибогосподарських потреб. Таким чином, встановлено невідповідність цільового призначення земельної ділянки, яку позивач зазначив у заяві, з цільовим призначенням, визначеним в договорі оренди. Окрім цього, зауважив, що частиною 2 статті 59 Земельного кодексу України передбачено можливість безоплатного передання у власність громадянам замкнених природніх водойм (загальною площею до 3 гектарів), однак водний об`єкт, який розташований на спірній земельній ділянці не замкнутий, а є частиною цілої водної системи, оскільки вище нього розташований водний об`єкт (став), з якого вода перетікає в ставок, який позивач бажає придбати, а з цього ставка вода перетікає у річку Чорний Черемош. Таким чином, вважає, що Верховинська селищна рада, приймаючи спірне рішення, діяла правомірно, у з зв`язку з чим просив позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Від позивача на адресу суду 03.11.2021 надійшла відповідь на відзив (а.с. 40), у якій позивач вказав на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що твердження відповідача щодо зазначення ним у заяві прохання отримання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення спростовуються копією заяви долученої до позовної заяви, з якої чітко вбачається, що ОСОБА_1 звертався із заявою про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, наданої на умовах оренди в строкове платне користування для рибогосподарських потреб. Разом з тим звернув увагу, що ставок, розташований та цій земельній ділянці, є замкненою природною водоймою, оскільки він відгороджений від більшого става дамбою, а в річку Чорний Черемош вода попадає потічком, який витікає із ставка, при його переповненні, через другу дамбу. Таким чином, просив не брати до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Між Верховинською селищною радою, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, 19.10.2006 укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,3158 га для рибогосподарських потреб, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , зі строком дії договору 49 років (а.с. 9-12).
На сьомій сесії Верховинської селищної ради восьмого скликання, керуючись статтею 59 Земельного кодексу України, пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийнято рішення від 18.06.2021 №132-7/2021 «Розгляд заяв земельного характеру», яким відмовлено громадянину ОСОБА_1 в задоволенні даної заяви та залишено земельну ділянку на умовах оренди (а.с. 36).
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки та викуп орендованої земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно із статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.
Приписами частин 1, 2, 3, 10 статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
У частині 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (надалі, також - ЗК України) закріплено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно із статтею 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.
Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 128 ЗК України врегульовано порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам.
Так, частиною 2 статті 128 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу;
г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.
Відповідно до частини 3 статті 128 ЗК України орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
При цьому, частиною 5 статті 128 ЗК України передбачено, що підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЗК України рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Так, аналіз усіх наведених положень дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач розглядаючи заяву позивача щодо надання дозволу на продаж земельної ділянки комунальної власності повинен у місячний строк прийняти одне з двох рішень:
надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд);
мотивовану відмову в продажі земельної ділянки комунальної власності.
Так, обґрунтовуючи правомірність рішення Верховинської селищної ради, представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено невідповідність цільового призначення земельної ділянки, яку позивач зазначив у заяві, з цільовим призначенням, визначеним в договорі оренди, а також те, що водний об`єкт, який розташований на спірній земельній ділянці не замкнутий, а є частиною цілої водної системи, тому така земельна ділянка може передаватися лише у користування, з приводу чого, суд зазначає таке.
Частинами 1-3 статті 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:
а) землі сільськогосподарського призначення;
б) землі житлової та громадської забудови;
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного призначення;
е) землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до пункту «ґ» частини 4 статті 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Підпунктом «а» частини 1 статті 58 ЗК України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами.
Відповідно до визначень статті 1 Водного кодексу України від 06.06.1995 №213/95-ВР (надалі, також ВК України) водний об`єкт - це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт);
замкнений водний об`єкт - природна або штучно створена водойма, не зв`язана з іншими водними об`єктами (крім водоносних горизонтів);
ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.
Отже, ставки відносяться до водних об`єктів, а землі на яких знаходяться водні об`єкти, в тому числі ставки, відносяться до земель водного фонду.
Одночасно частинами 1, 2 та 4 статті 59 ЗК передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.
Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.
З аналізу зазначених норм вбачається, що чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
Зокрема, пунктом «ґ» частини 4 статті 83 ЗК України, передбачено, що такі землі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом
Випадки передачі земель водного фонду в приватну власність, визначені положеннями частини 2 статті 59 ЗК України, яка, зокрема, передбачає, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Так, оцінюючи рішення Верховинської селищної ради восьмого скликання від 18.06.2021 №132-7/2021 на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України встановлено, що, керуючись статтею 59 ЗК України, пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в результаті розгляду заяви позивача, сесія селищної ради вирішила відмовити громадянину ОСОБА_1 в задоволенні заяви та залишити дану земельну ділянку на умовах оренди.
За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову та відсутністю доказів, що підтверджували б понесення відповідачем будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;

відповідач: Верховинська селищна рада Верховинського району Івано-Франківської області, адреса: вул. І.Франка, буд. 3, с-ще Верховина, Верховинський р-н, Івано-Франківська обл., 78700, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.