Справа № 400/252/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/252/21
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

18.01.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулося до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 15.10.2020 та № від 06.01.2021, якими товариству зменшено суму бюджетного відшкодування та суму від`ємного значення з ПДВ за червень 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки в їх основу покладені висновки, зроблені на підставі припущень, з порушенням чинного законодавства України, вони є необґрунтованими, прийнятими без врахування усіх обставин справи.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті з врахуванням висновків про порушення товариством п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198, пп.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" задоволено. Визнано протиправними та скасовано в повному обсязі податкові повідомлення-рішення № від 15.10.2020 та № від 06.01.2021.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняте нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" відмовити. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не надано належної оцінки доводам контролюючого органу про непідтвердження господарських операцій з контрагентом-постачальником ПП «Атон-КВ», що мало наслдком нарахування грошового зобов`язання з ПДВ за ППР № від 06.01.2021. Щодо ППР № від 15.10.2020 , то позивачем завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року у розмірі 8 921 839,00 грн. Апелянт вказує, що судом не враховано змінену позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.03.2020 №826/9368/15, а саме, що платник податків при виборі контрагентів та укладенні з ними договорів має керуватися належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та прав на отримання певних преференцій.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» зареєстровано 16.0.2004, основним видом діяльності є виробництво алюмінію (24.42), чисельність працівників у періоді, що перевірявся, складає 1430 осіб (стор.1,10 акту перевірки).

З 25.08.2020 по 14.09.2020 Офісом великих платників податків ДПС проводилася документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, в декларації з ПДВ за червень 2020 року з урахуванням уточнюючих розрахунків, результати якої оформлено актом від 17.09.2020 № 34/28-10-53- 11/33133003.

У висновках вказаного акту зазначається, що ТОВ «МГЗ» порушено п.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198, пп.200.1„ п.200.4 ст.200 Податкового кодексу (далі - ПК) України, в результаті чого:

1) завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ по податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року в розмірі 8 921 839 грн;

2) з авищено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 декларації) по податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року у розмірі 72 875 351 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки, позивач подав заперечення.

За результатами розгляду Офісом заперечень позивача на вищевказаний акт перевірки, відхилено аргументи ТОВ «МГЗ» щодо незгоди з висновками акту перевірки та ці висновки визнано вірними, що викладено у листі від 13.10.2020 № 33561/10/28-10-53-10.

На підставі вищевказаного акту, а також відповіді Офісу на заперечення позивача до акту, Офіс 15.10.2020 прийняв наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, заявлену у поданій податковій декларації з цього податку за червень 2020 року на 8 921 839 грн, а також застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 4 460 919,50 грн;

- № , яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у декларації за червень 2020 року на суму 72 875 351 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями Офісу, позивачем подано скаргу до ДПС України в порядку адміністративного оскарження рішень контролюючого органу.

За результатами розгляду скарги позивача на вищевказані рішення Офісу, ДПС України 31.12.2020 прийнято рішення № 37008/6/99-00-06-01-02-06, яким податкове повідомлення-рішення Офісу № від 15.10.2020 залишено в силі, а податкове повідомлення-рішення № від 15.10.2020 було частково скасовано у зв`язку з визнанням ДПС України помилковими висновків Офісу про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ на суму 72 871 680 грн по операціям з передачі природного газу у схов (відповідальне зберігання).

На підставі згаданих вище акту перевірки та рішення ДПС України, Офісом 06.01.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду у декларації за червень 2020 року у розмірі 3 671 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття Офісом оскаржуваних рішень останнім не враховано, що зобов`язання за ППР № від 14.09.2020, яке покладено в основу визначення зобов`язань за ППР № від 15.10.2020, оскаржене позивачем в адміністративному порядку та в подальшому - до суду, а тому таке зобов`язання вважалося неузгодженим, а отже висновок акту перевірки про завищення ТОВ «МГЗ» від`ємного значення у рядку 16 декларації з ПДВ за червень 2020 на 9 056 895 грн є передчасним та помилковим. З наявних у справі доказів суд вважає, що у ТОВ «МГЗ» в повному обсязі наявні усі документи, що не мають жодних недоліків та підтверджують реальність господарських операцій з постачання товару від ПП «Атон-KB» та його оплату. У позивача у повному обсязі наявні належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами, що виключає неможливість їх використання для відображення у бухгалтерському та податковому обліку. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його контрагента, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції з огляду на таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Як визначено пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 цієї статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пп. 14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

З акту перевірки вбачається, що підставою для прийняття ППР від 15.10.2020 № слугували висновки контролюючого органу про непідтвердження суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2020 року у розмірі 8 921 839 грн, яка сформована за рахунок від`ємного значення з ПДВ травня 2020 року на суму 9 113 726 грн (р.21 декларації).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ «МГЗ» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість в декларації з ПДВ за травень 2020 року (акт від 21.08.2020 № 30/28-10-53-11/33133003) не підтверджена сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) у розмірі 9 211 338,00 грн (р.21 декларації) (т.1 а.с.62-63). Прийнятий за наслідками перевірки ППР № від 14.09.2020 про зменшення від`ємного значення з ПДВ за травень 2020 року на суму 9 154 507 грн своєчасно оскаржене позивачем в адміністративному (25.09.2020, отримано контролюючим органом 28.09.2020), а потім і в судовому порядку (справа № 400/5720/20).

Лише 26.11.2020 рішенням ДПС України відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «МГЗ», а тому станом на 15.10.2020 (дата прийняття оскаржуваного ППР № ) у контролюючого органу не було підстав для висновку про завищення від`ємного значення з ПДВ за червень 2020 року, оскільки в силу п.56.18 ст.56 ПК України зобов`язання за ППР № від 14.09.2020, яке є визначальним у даному спорі, не було узгодженим.

Отже, вірними є доводи суду про помилковість і передчасність висновків контролюючого органу про завищення ТОВ «МГЗ» від`ємного значення з ПДВ у червні 2020 року у р.16 декларації з ПДВ на суму 9 056 895 грн, та як наслідок, не підтвердження суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2020 року у розмірі 8 921 839 грн.

Щодо зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду, у декларації за червень 2020 року у розмірі 3 671 грн на підставі ППР від 06.01.2021 № судова колегія також вважає правильними висновки суду про підтвердження позивачем правомірності віднесення до складу податкового кредиту червня 2020 року суми 3 671 грн по господарській операції позивача з ПП «Атон-КВ», у якого придбало у червні 2020 року на підставі усної домовленості (без договору) дріт сталевий 3,0 мм ст.12Х18Н10Т, загальною вартістю 22 024,80 грн.

Реальність зазначеної господарської операції підтверджується:

видатковою накладною № 38 від 12.06.2020 на поставку 114 кг вказаного товару,

експрес-накладною № 1462 від 12.06.20202, з якої вбачається поставка кабелю на адресу позивача послугами Нової пошти,

прибутковим ордером № від 12.06.2020, який підтверджує факт отримання ТОВ «МГЗ» товару,

платіжним дорученням № 03151 від 30.06.2020 про повну оплату вартості товару,

податковою накладною, зареєстрованою в ЄРПН - № 36 від 12.06.2020 (т.1 а.с.59-61).

Контролюючий орган не зазначає про дефектність або недостатність первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, складених продавцем товару ПП «Атон-КВ». Висновки податкового органу про нереальність вказаної господарської операції ґрунтуються лише на тому, що ПП «Атон-КВ» сформовано податковий кредит протягом січня-травня 2020 року за рахунок придбання товарів у ТОВ «Вітека» (стрічки, дроту, сітки). В свою чергу ТОВ «Вітека» здійснює придбання товарів, відмінних від реалізованих (рис, солод житній ферментований, сольвент кам`яновугільний, цукор, борошно, телевізори). Платника включено до журналу ризикових суб`єктів господарювання, що підтверджено узагальненою податковою інформацією від 15.07.2020 № 3686/04-36-55-30.

Суд першої інстанції вірно відхилив наведені доводи контролюючого органу, оскільки норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у другому ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що висновки податкового органу зроблені за результатами аналізу баз даних, що не може слугувати достатньою підставою для визнання безтоварною операцію з придбання товару позивачем у ТОВ «Атон-КВ» за наявності достатньої кількості документів, які підтверджують реальність такої операції, фактичний рух активів ТОВ «МГЗ» тощо.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів невідповідності господарської операції цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення такої операції не було обумовлено розумними економічними цілями.

Апеляційна скарга не містить нових доводів на спростування висновків суду та є аналогічною за змістом відзиву на позовну заяву.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко