Справа № 380/8777/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року

справа №380/8777/21

провадження № П/380/8908/21

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Раєнко О.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом ОСОБА_1 , представник Белановський В.П.
до Головного управління ДПС у Львівській області, представник Дутканич Н.І.
про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5831-51 від 20 квітня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачкою була отримана спірна Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5831-51 від 20 квітня 2021 року, про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 37788,74 грн.

Позивачка як основну підставу зазначає про те, що податкових боргів (недоїмок) в неї ніколи не було, оскільки позивачка ніколи не вчиняла жодних дій щодо державної реєстрації себе, як підприємця, а тим більше не вчиняла жодних дій щодо включення себе, як підприємця до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР), не була самозайнятою особою, ніколи такою діяльністю не займалася, ніколи не отримувала доходів від підприємницької діяльності, ніколи не подавала щодо себе будь-якої звітності до податкових органів і ніколи не декларувала до сплати будь-яких сум ЄСВ чи будь-яких інших податків. Податкові органи жодного разу не повідомляли її про необхідність подання будь-якої звітності, тим більше не накладали штрафних санкцій за її неподання.

Згідно даних ЄДР, як суб`єкт підприємницької діяльності рахується зареєстрованою ОСОБА_1 , якій присвоєно такий же реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі РНОКПП), який присвоєно позивачці НОМЕР_1 . Різниця тільки в одній букві прізвища. Дата державної реєстрації: 02.02.2004р. При цьому дата та номер запису про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця вказана 31.12.2013 р, номер запису 0061948, дані про взяття на облік як платника податків - 08.01.2014 р.

Позивачка наголошує, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у ЄДР у розділі «Дані про провадження підприємницької діяльності / Дані про перебування фізичної особи-підприємця у процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства зазначено: «зареєстровано, свідоцтво про державну реєстрацію недійсне», тобто державним реєстратором відомості про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як про ФО-П були включені до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вважається недійсне.

Також на веб-сайті ДПС у розділі «Дані про взяття на облік платників податків» за РНОКПП НОМЕР_1 теж зазначена ОСОБА_1 з приміткою «Включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з відміткою, що свідоцтво про державну реєстрацію недійсне».

У Відповіді Управління Державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради №2902-вих-25157 від 31.03.2021 р. на адвокатський запит про надання інформації зазначено, що записи про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності щодо позивачки, ОСОБА_1 , відсутні.

Крім цього позивачка зазначає, що з 2017 р. по квітень 2020 р. (включно) року працювала у ТОВ «ЛАУРА» за основним місцем праці на посаді головного бухгалтера, а з травня 2020р. по сьогоднішній день працювала у ТОВ «КУ60» за основним місцем праці на посаді головного бухгалтера. Відповідно ТОВ «ЛАУРА» та ТОВ «КУ60», як вбачається з довідок з місця праці, у відповідні періоди сплачувало за позивачку ЄСВ у розмір значно більшому ніж мінімальний.

Позивачка вважає, що спірна Вимога сформована ГУ ДПС у Львівській області безпідставно, зазначені суми боргу (недоїмки) у позивачки відсутні, отже вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивачки в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові докази та пояснення просив суд позов задоволити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що оскаржувана вимога від 20.04.2021 року, сформована контролюючим органом, внаслідок наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом N 2464, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) взята на облік в органах податкової служби 02.02.2004 року. Відомості про ОСОБА_1 , як фізичну особу-підприємця 31.12.2013 року включені до відповідного реєстру з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.

Відповідно до ЦК України фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Згідно карток особових рахунків заборгованість позивача із сплати єдиного соціального внеску станом на 31.03.2021 року становить 37788,74 грн.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові докази та пояснення просила суд в задоволені позов відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді 04.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 06.09.2021 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Судом встановлені наступні обставини:

20.04.2021 року Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано вимогу № Ф-5831-51, згідно якої позивачку зобов`язано сплатити заборгованість (недоїмку) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 37788,74 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оспорюваним рішенням відповідача та вважає його протиправним, оскільки відсутність статусу ФОП виключає підстави для нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), що набрав чинності з 01.01.2011 року.

Пунктами 2 і 6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

01.01.017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII), яким було внесено зміни, зокрема, до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абз.абз.1 та 2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ (у редакції Закону №1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч.ч.8, 12 ст.9 Закону №2464-VI).

Таким чином, з 01.01.2017 року фізичні особи-підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок для забезпечення отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, в розмірі, який не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску, визначеного у відповідності із Законом №2464-VI.

Згідно із абз.абз.1, 3-5 ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У справі, що розглядається, спірним є питання щодо статусу платника єдиного внеску у позивача відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ і, як наслідок, щодо її обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі.

Згідно із відповіді від 25.01.2022 року №2902-вих-6410 Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду про витребування доказів від 05.01.2022 року повідомлено про неможливість надання належним чином завіреної копії реєстраційної справи суб`єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_2 / ОСОБА_1 , оскільки згідно журналу реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, інформація щодо реєстрації ОСОБА_2 / ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності станом на 02.02.2004 відсутня.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів про те, що саме позивачка була зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності.

Судом враховуються аргументи позивачки про те, що позивачка ніколи не вчиняла жодних дій щодо державної реєстрації себе, як підприємця, а тим більше не вчиняла жодних дій щодо включення себе, як підприємця до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР), не була самозайнятою особою, ніколи такою діяльністю не займалася, ніколи не отримувала доходів від підприємницької діяльності, ніколи не подавала щодо себе будь-якої звітності до податкових органів і ніколи не декларувала до сплати будь-яких сум ЄСВ чи будь-яких інших податків.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

01.07.2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року №755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до 1 ст. 42 Закону №755-IV, для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01.07.2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР абз.7 ч.1 ст.1 Закону №755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абз.9 ч.1 ст.1 Закону №755-IV).

З огляду на викладене, суд приходить висновку про відсутність підтвердження у позивача статусу ФОП у спосіб і в порядку, які встановлені Законом №755-IV, що, у свою чергу, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Вказаним спростовуються будь-які інші доводи податкового органу про правомірність оскаржуваного рішення.

Відтак, підстав для донарахування позивачу єдиного внеску в сумі 37788,74 грн. немає, а вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-5831-51 від 20.04.2021 року є неправомірною.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд приходить висновку, що спірна Вимога відповідача є такою, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про розмір витрат які підлягають відшкодуванню на користь позивача суд бере до уваги що спірні правовідносини за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке їх регулює, підлягає вирішенню на основі типового застосування норм матеріального права, що на переконання суду свідчить про те, що витрати заявлені позивачем не є достатньо обґрунтованими та співмірними до позовних вимог.

Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи обсяг наданих доказів та їх достатність з огляду на вимоги КАС України, а також спосіб який обрано судом для захисту порушених прав позивача, суд вбачає підстави для відшкодування витрат пов`язаних з наданням правової допомоги адвоката в сумі 5000 грн.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів) про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу, - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу(недоїмки) Головного управління ДПС у Львівській області №Ф-5831-51 від 20 квітня 2021 року;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено у повному обсязі 09.03.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.