Справа № 560/13847/21
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 лютого 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, яка полягає в утриманні від прийняття конкретного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га. для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів;

- зобов`язати Дунаєвецьку міську раду Хмельницької області повторно внести на розгляд сесії ради заяву ОСОБА_1 від 30.07.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га, для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів з метою подальшої безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства в порядку та у спосіб, визначені ст. 118 ЗК України та ст. 59 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні";

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачені при зверненні до суду судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень 00 коп. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 2450 гривень 00 коп.

Позов мотивований тим, що відповідач не прийняв будь-якого рішення за результатами розгляду заяви від 30.07.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Ухвалою від 21.10.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що проект рішення про надання позивачці дозволу на виготовлення проекту землеустрою не набрав достатньої кількості голосів депутатів. Голосування щодо розгляду заяви позивачки відбувалось шляхом вільного волевиявлення з дотриманням передбаченої законом процедури прийняття рішень. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Позивачка - ОСОБА_1 30.07.2021 звернулась до Дунаєвецької міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів.

Дунаєвецька міська рада розглянула заяву позивачки від 30.07.2021 та підготувала проект рішення про надання останній дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів.

Відповідно до протоколу 17 сесії Дунаєвецької міської ради VIII скликання від 19.08.2021 з 19 присутніх депутатів під час розгляду заяви ОСОБА_1 "за" проголосувало 3 депутата, "проти" - 0 "утримались" - 17, "не голосували" - 0, рішення не прийняте.

Позивачка оскаржила таку бездіяльність до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №803/1244/16.

За змістом статті 59 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до протоколу 17 сесії Дунаєвецької міської ради VIII скликання від 19.08.2021 з 19 присутніх депутатів під час розгляду заяви ОСОБА_1 "за" проголосувало 3 депутата, "проти" - 0 "утримались" - 17, "не голосували" - 0, рішення не прийняте.

Такий підсумок голосування не є рішенням (розпорядчим актом), передбаченим вимогами Земельного кодексу України стосовно розгляду заяви позивачки. В свою чергу, ця заява фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Разом з тим, такий результат голосування не можна розцінювати як виконання відповідачем свого обов`язку, оскільки відповідач зобов`язаний прийняти рішення, обираючи з двох можливих та передбачених Земельним кодексом України варіантів: надання дозволу або мотивована відмова.

Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням вимог та обмежень, встановлених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17.

У рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладений обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

За таких обставин, бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви позивачки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, є протиправною.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та вирішити її шляхом прийняття рішення відповідно до порядку, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 гривень, тому ці витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також в позовній заяві позивач просить стягнути на його користь 2450 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Визначаючи суму компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

У постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав: договір №13 про надання правової допомоги від 07.09.2021, акт від 14.09.2021 №4/21 приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги №13 від 07.09.2021, квитанцію про оплату послуг від 14.09.2021.

Відповідно до акта від 14.09.2021 №4/21 приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги №13 від 07.09.2021 загальна вартість послуг складає 2450,00 грн, у тому числі: вивчення матеріалів та інформації; перевірка, вивчення та аналіз доказів наданих клієнтом, усні консультації, підготовка позовної заяви до Хмельницького окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Оцінюючи подані документи, якими обґрунтовано реальність надання послуг, суд приходить до висновку, що час та види наданих послуг, зазначені в акті від 14.09.2021 №4/21 приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги №13 від 07.09.2021 є неспівмірними з розглядом цієї справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дунаєвецької міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.07.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів.

Зобов`язати Дунаєвецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,6 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів, та вирішити її шляхом прийняття рішення відповідно до порядку, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1908 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Дунаєвецької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Дунаєвецька міська рада (вул. Шевченка, 50, м. Дунаївці, Хмельницька область, 32400 , код ЄДРПОУ - 04060714)

Головуючий суддя І.І. Тарновецький