Справа № 260/1674/19
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 260/1674/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 3969/30500/19 від 24.09.2019 року

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом згідно з яким просить визнати незаконною та скасувати постанову Закарпатської митниці ДФС від 24.09.2019 року у справі про порушення митних правил № 3969/30500/19 у зв`язку з тим, що під час переправлення транспортного засобу до кордону сталася його поломка. Оскільки техніка досить раритетна, то оперативно дістати запчастини не вбачалося за можливе, однак місцевий майстер визвався полагодити його своїми силами. На жаль під час ремонтних робіт транспортний засіб було доведено до стану, коли подальший ремонт і його відновлення стали нерентабельними, тобто фактично його було знищено. Просить визнати знищення транспортного засобу достатньою причиною для унеможливлення його розмитнення або вивезення за межі України. Окрім того, посилається на сплив строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. У матеріалах справи наявна заяви позивача про розгляд справи без його участі, у якій позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує і наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявний відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що фактичні обставини справи, викладені у постанові стали правомірною підставою для винесення оскаржуваної постанови. Зазначає, що ОСОБА_1 із заявою, що підтверджує факт аварії чи дії обставин непереборної сили до митного органу не звертався. Доказів того, що ремонт мотоцикла мав місце саме внаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили в контексті понять наведених у Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, позивачем надано не було. Тому терміни перебування мотоцикла на ремонті, в контексті ст. 192 МК України, не підлягають виключенню зі встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не перериває. Крім того, ремонт мотоцикла не міг завадити ОСОБА_1 вивезти цей транспортний засіб за межі митної території України за допомогою інших способів чи засобів. Щодо строків накладення адміністративного стягнення посилався на те, що порушення митних правил передбачене ч.3 ст. 470 МК України є триваючим правопорушенням. Також зазначив, що МК України передбачено порядок припинення митного режиму щодо транспортних засобів, які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови в справі про порушення митних правил № 3969/30500/19 від 24.09.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно ч.1 та ч.4 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ст. 458 МК України порушенням митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно приписів ч.1 ст.489 МК України та ст. 280 КУПАП посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту постанови встановлено, що 28.04.2019 року о 19 год. 34 хв. у зону митного контролю ділянки «в`їзд в Україну» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав знятий з обліку мотоцикл марки «Honda GL500D», р.н. Німеччини НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що 12.08.2018 року о 17 год. 26 хв. через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 ввезено мотоцикл марки «Honda РС02», VIN: НОМЕР_3 , р.н.з. Німеччини НОМЕР_4 , в митному режимі «транзит». Однак, станом на 29.08.2019 року вказаний мотоцикл з митної території України вивезеним не значиться.

Відповідно до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст.95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Статтею 93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

У відповідності до ч.5 ст.102 МК України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Позивач посилається на те, що не мав можливість вивезти мотоцикл через поломку, та в подальшому знищення такого, що сталося з об`єктивних причин і не залежало від його волі, у зв`язку з чим у його діях відсутній обов`язковий елемент порушення митних правил винний характер його дій.

Відповідно частини 3 статті 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 1 статті 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Частиною першою статті 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, перевізник звільняється від відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118 до обставин непереборної сили відносяться: смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Крім цього, відповідно до пункту 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Пунктом 5 розділу VIII вищезазначеного Порядку визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Пунктом 3 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 року № 657 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02 грудня 1997 року № 671/97, надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

З аналізу зазначених правових норм слідує, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.

Тобто, особа, яка позбавлена можливості виконати свої обов`язки передбачені митним законодавством щодо транспортного засобу який перебуває під митним контролем має здійснити певний алгоритм дій які підтверджують настання аварії чи обставин непереборної сили. Це належне підтвердження настання таких обставин та вчасне письмове повідомлення про них митному органу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2018 року у справі №461/3006/17, від 10 грудня 2019 року у справі №559/1094/17.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В обґрунтування своїх доводів щодо наявності обставин непереборної сили позивачем надано акт приймання передачі транспортного засобу від 15.08.2018 року у якому зазначено, що ОСОБА_2 (майстер) та ОСОБА_1 (власник колісного транспортного засобу) склали цей акт про, що здійснено приймання передачу транспортного засобу «Honda GL500», шасі № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) серії НОМЕР_4 .

Також позивачем надано акт про знищення майна від 18.08.2018 року, складений комісією у складі ОСОБА_2 - приватний підприємець, ОСОБА_1 власник майна, ОСОБА_3 автослюсар у якому зазначається про те, що 15.08.2018 року власник майна ОСОБА_4 передав ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб «Honda GL500» для виконання ремонтних робіт згідно наряду-замовлення та акту прийому-передачі від 15.08.2018 року. 17.08.2018 року при виконанні ремонту іншого транспортного засобу випадково було допущено його падіння на мотоцикл «Honda GL500», в результаті чого транспортний засіб засіб «Honda GL500», шасі № НОМЕР_3 , отримав пошкодження, які фактично унеможливлюють подальшу експлуатацію транспортного засобу та його відновлення до стану, в якому він знаходився на момент виникнення пошкоджень, що означає фактичну повну загибель такого транспортного засобу.

Водночас, суд констатує, що зміст вказаних доказів щодо ремонту транспортного засобу не містить інформації про те, що ремонт транспортного засобу марки «Honda GL500», шасі № НОМЕР_3 був вимушеним чи зумовлений наслідком аварії або дії обставин непереборної сили, тобто надані позивачем докази не є належними та достатніми для засвідчення несправності автомобіля, що могла перешкодити його вивезенню за межі митної території України в строки, визначені законодавством, оскільки законодавством невизначено способу вивезення транспортного засобу за межі митної території України, а передбачено лише обов`язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення строку.

Така поломка транспортного засобу не є в розумінні норм МК України аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Сам по собі факт перебування транспортного засобу на ремонті не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті статті 192 МК України не перериває, встановлений ч.3 ст. 470 МК України, строк тимчасового ввезення для автомобільного транспорту.

Така позиція висловлена Верховним Судом, зокрема в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №569/4632/16-а, від 04 грудня 2018 року у справі №308/6634/16-а, від 05 березня 2019 року у справі №448/391/16-а, від 02 квітня 2019 року у справі №455/417/16-а, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення наведеного спору.

При цьому, суд констатує, що у вказаному акті приймання передачі транспортного засобу від 15.08.2018 року та акті про знищення майна від 18.08.2018 року зазначено марку мотоцикла «Honda GL500» з номером шасі № НОМЕР_3 , а не «Honda РС02» за не вивезення якого у встановлений законом строк ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України.

Суд зауважує, що згідно оскаржуваної постанови, на мотоциклі марки «Honda GL500 D», р.н. Німеччини НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , ОСОБА_1 24.08.2019 року о 19 год. 34 хв. заїхав у зону митного контролю ділянки «в`їзд в Україну» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, під час здійснення митних формальностей щодо якого виявлено завезення ОСОБА_1 у митному режимі транзит мотоцикла марки «Honda РС02», VIN: НОМЕР_3 , р.н.з. Німеччини НОМЕР_4 .

Про перебування транспортного засобу марки «Honda РС02», VIN: НОМЕР_3 , р.н.з. Німеччини НОМЕР_4 , та подальше його знищення ОСОБА_1 митний орган не повідомляв до моменту виявлення правопорушення.

Зазначене викликає сумніви у достовірності наданих позивачем доказів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Аналізуючи наведені вище норми митного законодавства та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем було належним чином доведено в суді правомірність прийнятого посадовою особою митного органу оспорюваного рішення.

Натомість позивач, за загальним принципом змагальності сторін, не спростував доводів суб`єкта владних повноважень.

Також суд вважає помилковим твердження позивача про те, що строки накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, оскільки перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 МК України, не є вичерпним.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб`єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзит», та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Митний кодекс України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, що пов`язані з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують Закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки, в даному випадку, особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2018 року (справа 607/12366/15-а).

Оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 4257/30500/17 від 07.02.2018 року винесена відповідачем в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

А тому аналізуючи вищезазначені законодавчі приписи, встановивши фактичні обставини справи та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд приходить до висновку, що факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами, доказів наявності підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил позивач не надав, у зв`язку з чим підстав для визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 3969/30500/19 від 24.09.2019 рокуроку, якою громадянина України ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України немає, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 241-246, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 3969/30500/19 від 24.09.2019 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук