Справа № 140/956/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року ЛуцькСправа № 140/956/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправними дії щодо обмеження позивачу розміру щомісячної виплати пенсії в десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячної виплати пенсії без обмеження максимальним (граничним) розміром в десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, а саме: виплачувати щомісячно пенсію в розмірі 19612,62 грн; зобов`язати відповідача додатково здійснити позивачу перерахунок і виплату пенсії за період з 01 грудня 2019 року по день проведення перерахунку пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, та з розрахунку розміру пенсії у 19 612,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ (міліції), перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії, далі Закон №2262-XII) в розмірі 67 процентів грошового забезпечення, що складає 19612,62 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі №140/10203/21, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії та її виплату, з урахуванням грошового забезпечення відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» (далі ДУ «ТМО МВС України по Волинській області»).

На виконання зазначеного судового рішення, яке набрало законної сили, пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача, і внаслідок перерахунку основний розмір його пенсії склав 19612,62 грн.

Разом з тим, позивач вказує, що відповідач протиправно обмежив розмір щомісячної виплати пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а саме 19340,00 грн, а також протиправно обчислив і зменшив розмір належної йому пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2021 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

Таким чином, на думку позивача, відповідач протиправно зменшив розмір пенсії, яку на виконання рішення суду мав виплатити за період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2021 року, а саме: нарахував за цей період розмір пенсії в сумі 436130,00 грн, виплатив 185791,25 грн, різниця, яка має бути виплачена склала 250338,75 грн, а повинен був нарахувати 490315,50 грн і різниця у виплаті має складати 304524,25 грн.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 грудня 2021 року, в якій він просив виконати судове рішення в повному обсязі, пенсійний орган відмовив в задоволені вимог, мотивуючи це тим, що статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 грудня 2021 року нарівні 1934,00 грн.

Позивач уважає, що така правова позиція відповідача помилкова, протиправна і ґрунтується на помилковому застосуванні норм Закону №2262-ХІІ і висновках Верховного Суду у справі №580/234/19, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 08 лютого 2022 року №0300-0902-8/6567 відповідач позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного 22 жовтня 2021 року у справі №140/10203/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 19 серпня 2021 № 33/23-1473д, з урахуванням зазначених у ній видів та сум грошового забезпечення.

Вказує, що застосування обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII запроваджено Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон №3668-VI).

З часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI).

На думку пенсійного органу, тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошове утримання), встановленим цим Законом, може привезти до порушення принципів рівності й справедливості.

Таким чином, при перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII підлягають застосуванню норми Закону № 3668-VI щодо обмеження пенсій максимальним розміром.

З урахуванням викладеного ГУ ПФУ у Волинській області просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 22-23).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (арк. спр. 19).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 28 лютого 2005 року отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону №2262-XII в розмірі 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується висновком про призначення пенсії за вислугу років та посвідченням від 14 березня 2005 №4394 (арк. спр. 10, 24).

З 01 січня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988) ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року у розмірі 67 процентів таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад - 3600,00 грн, оклад за військовим званням 2400,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 45% - 2700,00 грн, робота з таємними виробами, носіями, документами 15% - 540,00 грн; премія 12,29% - 1135,60 грн, усього 10375,60 грн (арк. спр. 28).

Як убачається із матеріалів справи ДУ «ТМО МВС по Волинській області» виготовила довідку від 19 серпня 2021 року № 33/23-1473д про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , за прирівняною посадою поліцейського - начальник управління апарату головного управління, у якій зазначені основні та додаткові види грошового забезпечення, премія (всього в сумі 29272,57 грн), яку надіслала до ГУ ПФУ у Волинській області, про що позивача повідомила листом від 20 серпня 2021 року № 33/23-3802.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі №140/10203/21 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 19 серпня 2021 року № 33/23-1473д; зобов`язано відповідача здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д, з урахуванням зазначених у ній видів та сум грошового забезпечення (арк. спр. 33-36).

На виконання вказаного рішення суду пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д, її розмір, із урахуванням 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, після перерахунку склав 19612,62 грн, проте, така пенсія на даний час виплачується у розмірі 19340,00 грн, що підтверджується перерахунками пенсії від 06 грудня 2021 року у пенсійній справі №ХА5851-МВС (арк. спр. 15).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 07 грудня 2021 року, в якій у зв`язку з набранням законної сили рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі №140/10203/21 щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д, просив невідкладно виконати зазначене судове рішення в повному обсязі (арк. спр. 12).

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ у Волинській області листом від 23 грудня 2021 року №15892-15843/Д-02/8-030021 повідомив, що на момент виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі №140/10203/21 чинною є норми статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 грудня 2021 року на рівні 1934,00 грн Таким чином, перерахований розмір пенсії з січня 2022 року, який визначено згідно довідки від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д складає 19340,00 грн (арк. спр. 13-14).

Позивач, уважаючи дії пенсійного органу щодо обмеження його пенсії максимальним розміром протиправними, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року№3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII частину сьому статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, Конституційний Суд України вказане рішення обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016, є втрата чинності із 20 грудня 2016 року частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону №2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 120/3552/21-а, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача упродовж спірного періоду були відсутніми.

Разом з тим, суд зазначає, що одна із вимог позивача - про зобов`язання відповідача виплачувати щомісячно пенсію в розмірі 19612,62 грн надалі, фактично є встановленням порядку виконання судового рішення на майбутнє, що є неприпустимим, відтак не може бути задоволена судом.

Окрім того, суд зауважує, що розрахунок пенсії має виконуватися саме пенсійним органом, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату пенсії з розрахунку розміру пенсії саме у 19 612,62 грн задоволенню не підлягає, натомість захист такого порушеного права полягає у зобов`язанні ГУ ПФУ у Волинській області вчинити кореспондуючі цьому праву дії.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, з метою ефективного захисту порушених прав суд дійшов висновку про часткове задоволення взаємопов`язаних позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії позивачу із застосуванням обмеження максимальним розміром, та зобов`язання відповідача здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішення відповідача.

А тому, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 24 січня 2022 року №24 (арк. спр. 6) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 18).

Керуючись статтями 139, 243, 244, 245, 246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо проведення ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії за вислугу років із застосуванням обмеження максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 19 серпня 2021 року №33/23-1473д без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2022 року