Справа № 280/962/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Справа № 280/962/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича (вул. Лермонтова, буд. 4, оф. 18, м. Запоріжжя, 69035), до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Лобановського, буд. 10, м. Запоріжжя, 69006), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001), про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 24.12.2021, ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича, до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відповідача Саідової Тетяни Юріївни від 28.04.2021 №65254603 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12000,00 грн., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №2-3262/11 про виселення позивача з будинку за адресою: АДРЕСА_2 , стягувачем у якому є третя особа;

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відповідача Саідової Тетяни Юріївни від 06.12.2021 №65254603 про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі №2-3262/11 про виселення позивача з будинку за адресою: АДРЕСА_2 , стягувачем у якому є третя особа.

Крім того, просить в разі неявки позивача або його представника в судові засідання, розгляд справи провести без їх участі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що в провадженні відповідача перебувало виконавче провадження №65254603, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3262/11 на виконання рішення вказаного суду від 25.11.2020. Позивач вважає оскаржувані постанови протиправними, оскільки станом на час відкриття виконавчого провадження позивачем оскаржувалось рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі № 2-3262/11. Також зазначає, що рішення суду було виконане нею добровільно після його перегляду судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для накладення на позивачку штрафу за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили лише 17.11.2021.

Ухвалою від 24.01.2022 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

07.02.2022 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 10.02.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) учасників справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі третя особа), судове засідання призначене на 17.02.2022.

У судове засідання 17.02.2022 представники відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

Протокольною ухвалою від 17.02.2022 судове засідання було відкладене на 21.02.2022.

Ухвалою від 17.02.2022 у відповідача були витребувані матеріали виконавчого провадження №65254603.

У судове засідання 21.02.2022 представники відповідача та третьої особи не прибули. Станом на 21.02.2022 у суду були відсутні відомості про вручення відповідачу та третій особі повісток про виклик до суду.

Протокольною ухвалою від 21.02.2022 судове засідання було відкладене на 23.02.2022.

22.02.2022 від відповідача до суду надійшли відзив на позов, копія матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до відзиву відповідач не погоджується із позовними вимогами та просить відмовити у задоволенні позову.

22.02.2022 від представника позивача до суду надійшла заява про надання додаткових доказів, до якої додана довідка третьої особи від 22.02.2022 про врегулювання заборгованості ОСОБА_2 за кредитними договорами.

23.02.2022 представником відповідача до суду подане клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання 23.02.2022 представник позивача та третьої особи не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили.

Враховуючи зазначене, суд розглянув справу за відсутності учасників справи, в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Ленінського районного суду від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 позов третьої особи до ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 про звернення стягнення на житловий будинок на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб - задоволено частково:

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ZPV0GK00000077 від 26.04.2005 року станом на 23.07.2010 на загальну суму 872983,60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 24909,64 доларів США, що еквівалентно 677923,77 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 5387,57 доларів США, що еквівалентно 146624,43 грн.; заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 48435,40 грн. та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ZPV0GA від 29.01.2008 року станом на 23.07.2010 на загальну суму 484820,88 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 14841,81 доларів США, що еквівалентно 403924,58 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 3027,43 доларів США, що еквівалентно 74219,91 грн.; заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 6676,39 грн. звернене стягнення на житловий будинок, загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі іпотечного договору №242 від 26.04.2005 та іпотечного договору №ZPV0GA від 29.01.2008 на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження,передбаченої ЗакономУкраїни «Про виконавче провадження»,з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», визначивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації нарівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Кошти, отримані від продажу нерухомого майна спрямувати на погашення вказаної кредитної заборгованості за кредитними договорами на користь третьої особи;

виселено ОСОБА_2 , позивачку, ОСОБА_3 , які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, що є предметом іпотеки, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 без надання їм іншого житла;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь третьої особи судові витрати третьої особи по сплаті судового збору у розмірі 20369,57 грн.;

стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 на користь третьої особи судові витрати третьої особи по сплаті судового збору в сумі 8,50 грн. (вимога немайнового характеру) та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.02.2021 клопотання ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11 задоволене: поновлено ОСОБА_2 , позивачці та ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11; впеляційну скаргу ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 , подану через адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11 залишено без руху.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.03.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , в особі представника про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року, продовжено ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.04.2021 відмовлено в задоволенні повторного клопотання ОСОБА_2 , в особі представника про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 , в особі адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі за позовом третьої особи до ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 про звернення стягнення на житловий будинок, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб - визнано неподаною та повернуто апелянтам.

Отже, 02.04.2021 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 набрало законної сили та 14.04.2021 на його виконання видані виконавчі листи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 у особі представника - адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11 залишено без руху, надано скаржникам строк терміном десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 365,40 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на їх отримання та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та зазначенням підстав для поновлення цього строку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.08.2021 клопотання ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 у особі представника - адвоката Працевитого Г.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року задоволене, поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 у особі представника - адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11.

Також ухвалою цього суду від 02.08.2021 справу №2-3262/11 призначено до розгляду на 15.09.2021.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 у особі представника - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11 в оскаржуваній частині залишено без змін.

Зі змісту постанови Запорізького апеляційного суду від 17.11.2021 вбачається, що ОСОБА_2 , позивачкою та ОСОБА_3 оскаржувалось в апеляційному порядку рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі №2-3262/11 в частині виселення цих осіб.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що постановою державного виконавця відповідача від 28.04.2021 було відкрите виконавче провадження №65254603 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-3262/11, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 14.04.2021 про виселення позивачки з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено позивачку про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

28.04.2021 державним виконавцем у виконавчому провадженні №65254603 було прийнято постанови про стягнення з позивачки виконавчого збору в розмірі 12000,00 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (визначено розмір мінімальних витрат 300 грн.).

Постановою державного виконавця від 06.12.2021, прийнятою у виконавчому провадженні №65254603, за невиконання рішення суду позивачкою на неї було накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Крім того, 06.12.2021 державним виконавцем прийнято постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, яким вирішено залучити працівників Дніпровського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучення осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись.

21.12.2021 від третьої особи до державного виконавця надійшла заява про повернення виконавчого документа без виконання.

Постановою державного виконавця від 21.12.2021, прийнятою у виконавчому провадженні №65254603, було повернено виконавчий документ стягувачу (третій особі).

Позивачка не погоджуючись з постановами відповідача про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу, звернулась до суду з цією позовною заявою.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних постанов, судом встановлено наступне.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Щодо твердження позивачки про те, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 станом на час відкриття виконавчого провадження не набрало законної сили, суд зазначає, що як зазначено вище ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.04.2021 відмовлено в задоволенні повторного клопотання ОСОБА_2 , в особі представника про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 , в особі адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі за позовом третьої особи до ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_3 про звернення стягнення на житловий будинок, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб - визнано неподаною та повернуто апелянтам.

Отже, 02.04.2021 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 набрало законної сили.

Відтак, твердження позивачки є безпідставним, відповідно у державного виконавця були відсутні законні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в період з 01.01.2021 по 30.11.2021 розмір мінімальної заробітної плати був визначений у сумі 6000,00 грн.

Відтак, судом встановлена правомірність постанови державного виконавця від 28.04.2021 про стягнення виконавчого збору, оскільки до відкриття виконавчого провадження рішення суду не було виконане позивачем, визначений у цій постанові розмір виконавчого збору відповідає приписам ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні підстави для не стягнення з позивачки виконавчого збору.

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Суд зазначає, що матеріали Автоматизованої системи виконавчого провадження не містять постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із поновленням позивачці Запорізьким апеляційним судом строку на подання апеляційної скарги ухвалою від 02.08.2021. Разом з тим, матеріали АСВП не містять інформацію про вчинення державним виконавцем в цей період будь-яких виконавчих дій.

Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 вказаного Закону).

Зі змісту статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Стаття 66 Закону України Про виконавче провадження визначає порядок виконання рішення про виселення боржника. Відповідно до цієї статті:

Державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом.

Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов`язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов`язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації майна боржника або його частини.

Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації такого майна кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику.

У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

У разі якщо особі, яка підлягає виселенню, має бути надано інше житлове приміщення, державний виконавець надсилає органу, який відповідно до судового рішення зобов`язаний надати боржнику інше житлове приміщення, повідомлення про строк виконання рішення про надання такого приміщення. У разі ненадання у визначений строк іншого житлового приміщення державний виконавець складає відповідний акт і звертається до суду з поданням про встановлення порядку подальшого виконання рішення. До вирішення судом зазначеного питання виконавчі дії не проводяться.

У разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування штрафу до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок висилитися із займаного ним житла, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням.

Аналогічні вимоги щодо виконання рішень немайнового характеру визначені у розділі IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція №512/5).

Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом (пункти 1, 2 розділу IX Інструкції №512/5).

Доказів вчинення державним виконавцем дій щодо перевірки виконання позивачем рішення суду матеріали Автоматизованої системи виконавчого провадження та матеріали справи не містять, разом з тим позивачкою не заперечується факт невиконання рішення суду, яке 02.04.2021 набрало законної сили, до 17.11.2021.

Доводи позивачки про те, що рішення суду нею було виконане добровільно 17.11.2021 суд не бере до уваги, оскільки про таке виконання позивачка не поінформувала державного виконавця, доказів іншого матеріали справи не містять.

Крім того, за приписами п. 10 розділу ІХ Інструкції №512/5 у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

За приписами п.12 розділу ІХ Інструкції №512/5 виконання рішень про виселення боржника, його майна, домашніх тварин здійснюється в порядку, визначеному статтею 66 Закону, у присутності понятих за участю працівників поліції.

В матеріалах виконавчого провадження, копія яких надана відповідачем, наявний акт державного виконавця від 03.12.2021, в якому зазначено, що зі слів представника стягувача стало відомо, що боржником рішення суду не виконано, а саме боржник ОСОБА_1 не виселилась з буд. АДРЕСА_2 . Проте, суд критично ставиться до цього акту, оскільки його складено за відсутності стягувача, боржника або понятих.

Відтак, суду не надано доказів встановлення державним виконавцем станом на 06.12.2021 (дату прийняття постанови про накладення штрафу) факту невиконання позивачкою рішення суду, з`ясування державним виконавцем причин невиконання позивачкою рішення суду, а тому постанова про накладення на позивачку штрафу за невиконання рішення суду є очевидно протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову від 28.04.2021 про стягнення виконавчого збору винесено у межах наданих повноважень та на підставі норм діючого законодавства. Разом з тим, постанова від 06.12.2021 про накладення на позивачку штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у сумі 1816,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог на користь позивачки належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 908,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича (вул. Лермонтова, буд. 4, оф. 18, м. Запоріжжя, 69035), до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Лобановського, буд. 10, м. Запоріжжя, 69006), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001), про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Саідової Тетяни Юріївни від 06.12.2021 №65254603 про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн., прийняту у виконавчому провадженні №65254603.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.02.2022.

Суддя Р.В. Кисіль