Справа № 522/14536/21
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 24 липня 2021 року серії ЕАО № 4534950 про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до лейтенанта поліції УПП в Одеській області Калішенка Є. О., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою лейтенанта поліції УПП в Одеській області Калішенка Є. О. серії ЕАО № 4534950 від 24 липня 2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 3 400 грн, оскільки 24.07.2021 о 21:58 год. позивач у м. Одесі по пров. Сабанському керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Вказав, що 24.07.2021 о 21 год. 45 хв., він, керуючи мотоциклом марки «Viper VM200-R2» по провулку Сабанському в м. Одесі, від`їжджав з місця паркування, однак розпочавши маневр, проїзд йому було перегороджено працівником поліції, який не назвавши себе наказав зупинитися, вказуючи на те, що позивач рухався без увімкненого ближнього світла фар, хоча світло було увімкнене. У подальшому іншим працівником поліції - лейтенантом поліції УПП в Одеській області Калішенком Є. О. незаконно, на думку позивача, було перевірено його документи на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу й прийнято оскаржувану постанову.

Із указаною постановою позивач не погоджується, вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було грубо порушено приписи Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки при зупинці його транспортного засобу працівники поліції не назвалися у встановленому законом порядку. Окрім того, лейтенантом поліції УПП в Одеській області Калішенком Є. О. не було надано належних доказів, які б підтвердили підставу зупинки транспортного засобу позивача, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке нібито стало підставою для зупинки транспортного засобу, не приймалася, з огляду на що працівником поліції належним чином не зафіксовано факту порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є неправомірними. Окрім того, указує, що йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою під час розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, тоді як позивачем було заявлено усне клопотання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 166 КАС України про намір скористатися юридичною допомогою, однак працівник поліції зазначив, що можливості задовольнити його клопотання не має та не вжив жодних заходів задля реалізації права позивача на отримання юридичної допомоги.

Посилаючись на вказане, просив визнати дії лейтенанта поліції УПП в Одеській області Калішенка Євгена Олеговича протиправними та скасувати постанову серії ЕАО № 4534950, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, зупинено стягнення на підставі постанови ЕАО № 4534950 від 24 липня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 замінено відповідача - лейтенанта поліції УПП в Одеській області Калішенка Є. О. на Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області.

02 грудня 2021 року від Управління патрульної поліції у Одеській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказує на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була прийнята з додержанням вимог законодавства, а ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 2.1 «а» та 19.1 «а» Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що приписами чинного законодавства передбачено безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії. Під час перевірки документів позивача через базу Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що він не має права керувати таким транспортним засобом (мотоцикл), оскільки не має відповідної категорії «А», а має посвідчення водія серії НОМЕР_1 з категоріями на право керування транспортними засобами «В» та «С1», між тим характеристики транспортного засобу мотоциклу «Viper VM200-R2» д.н.з. НОМЕР_2 свідчать про об`єм двигуна 196 куб. см, з огляду на що право на керування указаним транспортним засобом має підтверджуватися посвідченням з відповідною категорією «А». Указує, що дії інспектора під час прийняття оскаржуваної постанови здійснювалися у відповідності до норм чинного законодавства, позивача було ознайомлено з його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення від позивача не надходило. Інспектор з`ясував всі обставини, що мають значення для справи та встановив, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним засобом у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар та не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не має відповідної категорії, а відтак наклав адміністративне стягнення відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Щодо доводів позивача про те, що йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою та іншими правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зазначив, що законом встановлено спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП, який полягає в тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься а місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, відтак право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався, а позивач не був обмежений у праві скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку. Також матеріали справи не містять жодного доказу, що позивачу було відмовлено в реалізації його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Зазначив, що вимога позивача щодо визнання дій інспектора протиправними також є необґрунтованою, оскільки вона не передбачена положеннями частини 3 статті 286 КАС України. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

12 січня 2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшла письмова відповідь на відзив, у якій позивач указує, що факт вчинення одного чи більше адміністративних правопорушень не звільняє орган, який виносить постанову про вчинення адміністративного правопорушення про належне доказування факту вчинення обох адміністративних правопорушень, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення першого правопорушення, яке стало підставою зупинки транспортного засобу. Зазначає, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Оскільки позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, а належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Судом установлено, що постановою інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Калішенка Є. О. серії ЕАО № 4534950 від 24.07.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

У постанові зазначено, що 24.07.2021 о 21 год. 58 хв. в м. Одесі по провулку Сабанському, 9, ОСОБА_1 керував мотоциклом «Viper VM200-R2» д.н.з. НОМЕР_2 без увімкненого ближнього світла фар та не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами п. 2.4. «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Відповідно до п. 1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Відповідно до п. 2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: зокрема, до категорії А належать мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Відповідно до п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п. 3 Положення керувати мотоциклами, у тому числі з боковим причепом, та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, посвідчення водія категорії А позивачу не видавалося.

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 24.07.2021 о 21 год. 58 хв. в м. Одесі по провулку Сабанському, 9, ОСОБА_1 керував мотоциклом «Viper VM200-R2» д.н.з. НОМЕР_2 без увімкненого ближнього світла фар та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У даному випадку, позивач у позовній заяві не заперечує факт керування ним транспортним засобом не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, втім вказує на порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, на думку позивача, поліцейським не було надано йому можливості скористатися юридичною допомогою та не було задоволено його усне клопотання про бажання скористатися правовою допомогою.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, суд враховує, що оскаржувана постанова не містить жодних зауважень, пояснень чи заперечень позивача щодо суті порушення, при цьому, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач не перешкоджав реалізації права позивача на отримання правової допомоги на місці розгляду справи, а позивач не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою фахівця в галузі права в тому числі в телефонному режимі.

Крім того, як слідує із наявного у матеріалах справи відеозапису, працівник поліції на вимогу позивача пред`явив своє службове посвідчення, а також роз`яснив порядок оскарження винесеної ним постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законом не визначена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Крім того, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №487/2179/17.

У даному випадку, при прийнятті поліцейським рішення по справі про адміністративне правопорушення, останній оцінив докази, дослідив всі обставини справи та встановив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що підтверджується наявними доказами.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, а відтак правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Інші доводи позивача не спростовують його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, не впливають на правомірність прийнятого рішення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

На підставі ст. 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 126, 251, 252, 258, 268, 278-280, 283-285, 288 КУпАП України, ст. ст. 2, 13, 72-73, 77, 79, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 24 липня 2021 року серії ЕАО № 4534950 про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена