Справа № 640/27225/21
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Київ № 640/27225/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., суддів Григоровича П.О., Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Стрикун Д.В., розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром»

до Національного банку України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Борисенко Д.В.

від відповідача: Каратун Т.В.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (надалі також позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного банку України (надалі також відповідач) в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність НБУ, яка полягає у ненадання ТОВ «Трансгазпром» копії рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем НБУ «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року № 279/БТ;

визнати протиправною бездіяльність НБУ, яка полягає у ненаданні ТОВ «Трансгазпром» копії рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 30.08.2021 року №357/БТ, яким було залишено без змін рішення «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року № 279/БТ;

зобов`язати НБУ надати ТОВ «Трансгазпром» копію рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем НБУ «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року № 279/БТ;

зобов`язати НБУ надати ТОВ «Трансгазпром» копію рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 30.08.2021 року №357/БТ, яким було залишено без змін рішення «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року № 279/БТ.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відмова НБУ у наданні копій рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 30.08.2021 року №357/БТ, яким було залишено без змін рішення «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року № 279/БТ та рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 30.08.2021 року №357/БТ, яким було залишено без змін рішення «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року № 279/БТ є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Представником відповідача надано суду відзив, в якому зазначив, що запитуваний позивачем документ містить інформацію з обмеженим доступом, що унеможливлює його надання виключно в контексті Закону № 2939-VI, оскільки порядок доступу до таємної інформації (в даному випадку банківської таємниці), що перебуває у володінні Національного банку, регулюються спеціальним законом, яким є - Закон України «Про банки і банківську діяльність», а тому позовні вимоги є безпідставними.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач, на його адресу 31.08.2021 року надійшов лист від АТ «Банк Український капітал», яким повідомлено про те, що рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем НБУ від 30.08.2021 року №357/БТ залишено без змін рішення «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 року №279/БТ.

10.09.2021 року позивачем надіслано на адресу НБУ запит №15/6 на отримання публічної інформації про надання копії рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем НБУ від 30.08.2021 року ;357/БТ, яким було залишено без змін рішення «Про визнання ТОВ «Трансгазпром» пов`язаною з АТ «Банк Український капітал» особою» від 15.07.2021 рок у№ 279/БТ.

Листом НБУ від 17.09.2021 року за №20-0006/87018 відмовлено ТОВ «Трансгазпром» у наданні запитуваних копій рішень НБУ у зв`язку з тим, що запитуванні документи містять інформацію з обмеженим доступом, а саме банківську таємницю.

ТОВ «Трансгазпром» вважає рішення про відмову у наданні копій рішень НБУ протиправним, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-III (надалі по тексту Закон 2121-ІІІ), інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; 3) фінансово -економічний стан клієнтів; 4) інформація про організацію та здійснення охорони банку та осіб, які перебувають у приміщеннях банку; 5) інформація про організаційно -правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь -якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності; 10) інформація про організацію та здійснення інкасації коштів та/або перевезення валютних цінностей; 11) інформація про банки чи клієнтів банків, що збирається від банків під час здійснення банківського нагляду, валютного нагляду, нагляду (оверсайту) платіжних систем та систем розрахунків, а також нагляду у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; 12) інформація про банки чи клієнтів банків, отримана Національним банком України відповідно до міжнародного договору або за принципом взаємності від органу банківського нагляду іншої держави; 13) рішення Національного банку України про застосування заходів впливу, крім рішень про накладення штрафів, про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як вбачається з тексу позову та наданих пояснень у судовому засіданні, позивач посилається на положення пункту першого частини першої статті 62 Закону 2121-III які передбачають, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунку умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, щодо яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження;

З наведеного у пункті 2.1.3. слідує, що банківська таємниця може бути розкрита на запит відповідної юридичної особи.

Однак, зазначений порядок розкриття банківської таємниці встановлений не для Національного банку, а для банків.

Закон №2 2121-III встановлює спеціальний порядок розкриття банківської таємниці саме Національним банком. Такий порядок визначений статтею 622 Закону № 2121-III.

Відповідно до коментованої у пункті 2.1.5. статті, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається Національним банком України у встановленому ним порядку:

1)на запит відповідної фізичної особи;

2)на запит відповідної юридичної особи щодо інформації про таку особу, яка міститься в документах, переданих Національному банку України на зберігання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до статті 52-1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

3)за рішенням суду.

Тобто, положення статті 622 Закону № 2121-III не передбачають, що банківська таємниця розкривається на запит юридичної особи (за виключенням, якщо інформація про таку особу, яка міститься в документах, переданих Національному банку України на зберігання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб).

Відповідно до статі 61 Закону № 2121-III, банки та Національний банк України зобов`язані забезпечувати збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Керівники та службовці банку, Національного банку України при вступі на посаду підписують зобов`язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків, Національного банку України зобов`язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб інформацію, що становить банківську таємницю, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків ( ч. 2 ст. 61 Закону №№ 2121-III).

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 61 Закону № 2121-III, органи державної влади, юридичні та фізичні особи, які при виконанні своїх функцій, визначених законом, або наданні послуг банку безпосередньо чи опосередковано отримали в установленому законом порядку інформацію, що становить банківську таємницю, зобов`язані забезпечувати збереження такої інформації, не розголошувати її та не використовувати її на свою користь чи на користь третіх осіб. Особи, винні в порушенні порядку розкриття та використання інформації, що становить банківську таємницю, несуть кримінальну та іншу відповідальність згідно з законом.

За змістом частини 5 статті 61 Закону № 2121-III, особи, винні в розголошенні інформації, що становить банківську таємницю, та/або її використанні на свою користь чи на користь третіх осіб, що заподіяло банку чи його клієнту збитки, зобов`язані відшкодувати заподіяні збитки та моральну шкоду відповідно до закону.

За таких обставин, суд вважає, що посилання позивача на порушення Національним банком порядку розкриття банківської таємниці є безпідставним.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (надалі - Закон №2 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь -якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону №2 2939-VI, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь -якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

В той же час, статтею 6 Закону № 2939-VI визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами (стаття 8 Закону № 2939-VI).

Частина сьома статті 6 Закону № 2939-VI передбачає, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач у своєму запиті від 10.09.2029 просив надати йому копії рішень Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку.

Запитувані позивачем документи містить інформацію з обмеженим доступом, що унеможливлює його надання виключно в контексті Закону № 2939-VI, оскільки порядок доступу до таємної інформації (в даному випадку банківської таємниці), що перебуває у володінні Національного банку, регулюються спеціальним законом, яким є - Закон України «Про банки і банківську діяльність».

Суд зауважує, що обраний та реалізований позивачем спосіб отримання банківської таємниці не узгоджується із наведеним у розділі 2.1., 2.2. порядком отримання інформації, оскільки запитуваний документ: містить банківську таємницю; стаття 622 Закону №2121-III не передбачає розкриття Національним банком банківської таємниці на запит юридичної особи, що банківська таємниця розкривається на запит юридичної особи (за виключенням, якщо інформація про таку особу, яка міститься в документах, переданих Національному банку України на зберігання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб).

З огляду на викладені обставини, позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Згідно положень ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» - відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (01014, м.Київ, вул.Звіринецька, 63, ).

Відповідач: Національний банк України (01601, м.Київ, ул.Інституцька, 9, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Смолій

Судді П.О. Григорович

С.К. Каракашьян

Повний текст рішення складено 09.02.2022 року.