Справа № 640/22287/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Київ № 640/22287/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 25.03.2020р. № ;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві здійснити перерахунок податкової знижки за 2018 рік із включенням до складу податкової знижки суми витрат у розмірі 2 007, 00 грн., що сплачені позивачем за навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за договором про надання освітніх послуг №СГ-51/650 від 12.08.2015 та додатковою угодою №2 від 01.06.2018 до договору №СГ-51/650 від 12.08.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки відповідача, які слугували підставою прийняття оскаржуваного рішення є помилковими та необґрунтованими, оскільки позивачем були здійснені витрати на навчання доньки протягом звітного 2018 року, що підтверджується належними та достатніми доказами, а відтак він має право на податкову знижку на суму коштів сплачених на користь закладу освіти протягом звітного податкового року.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що під час прийняття оскаржуваного рішення діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для скасування такого рішення, зобов`язання останнього вчинити дії та задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.08.2015р. між Національним технічним університетом «Київський політехнічний університет» імені Ігоря Сікорського, як навчальним закладом (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), ОСОБА_2 (студент) укладено Договір надання освітньої послуги (навчання) №СГ-51/650 за умовами п. 1.1 якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника (студента) здійснити навчання студента, а саме: форма навчання (далі - навчання освітньої послуги), з метою отримання ним ступеня вищої освіти/освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямом 6.020205 Образотворче мистецтво.

Пунктом 4.1 даного Договору передбачено вартість першого року навчання складає 17 700,00 грн. Без урахування інфляції за час дії Договору розмір плати за весь строк навчання складає 70 800,00 грн.

Виконавець має право змінювати розмір плати за кожний наступний рік навчання в межах офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік.

Відповідно до пункту 4.2 даного Договору Замовник (студент) вносить плату через установи банків на реєстраційний рахунок Університету в ГУ ДКСУ в м. Києві щосеместрово не пізніше 10 днів з початку чергового обумовленого терміну оплати, крім першого внеску, який вноситься не пізніше 31 серпня першого року навчання.

01.06.2018р. між Національним технічним університетом «Київський політехнічний університет» імені Ігоря Сікорського, як навчальним закладом (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), ОСОБА_2 (студент) укладено додаткову угоду № 2 до Договору №СГ-51/650 від 12.08.2015 про надання освітніх послуг за умовами якої п. 4 Договору доповнено абзацом 4.1 такого змісту: «вартість 2018/2019 року навчання (10 місяців) становить 22 300, 00 грн., що складається з вартості 19 800, 00 грн. року навчання, збільшеної на індекс (рівень) інфляції за 2017р. індекс 13 % календарний рік навчання».

На виконання вищезазначеного договору та додаткової угоди, позивач здійснив оплату навчання своєї дочки - ОСОБА_2 на рахунок Національного технічного університету «Київський політехнічний університет» імені Ігоря Сікорського на загальну суму 21 050, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, зокрема квитанція від 07.02.2018р. № 0.0.958105386.1 на суму 9 900, 00 грн. та від 15.08.2018р. № 108530659.1 на суму 11 150, 00 грн.

25.11.2019р. позивачем було подано до Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік з метою отримання податкової знижки, в якій зазначено суму витрат на навчання - 21 050, 00 грн. та суму надмірно сплаченого податку, що підлягає поверненню позивачу - 3 789, 01 грн.

З огляду на вказане, 25.11.2019р. позивачем було подано до Головного управління ДПС у м. Києві заяву про повернення сплаченого в дохід бюджету суми податку на доходи фізичних осіб у вигляді заробітної плати у 2018 році до якої додано відповідні документи.

ГУ ДПС у м. Києві на підставі п.п 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І ПК України, у порядку ст. 76 розділу ІІ ПК України та вимог ст. 176 ПК України проведено камеральну перевірку податкової декларації проведено камеральну перевірку податкової декларації позивача про майновий стан і доходи за 2018 рік, результати якої оформлено актом від 27.01.2020р. №593/26-5-33-20-21, та встановлено порушення позивачем вимог пп.14.1.170, п. 14.1 ст. 14, п.п. 166.2.1 п.166.2 ст. 166, п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Податкового Кодексу України.

На підставі висновків вищезазначеного акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві 25.03.2020р. винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фіз. ос., що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування на суму 2 007, 00 грн.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві протиправним звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами представників сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктами 14.1.170, 14.1.263 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом; членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Згідно з п.п.166.1.1, 166.1.2 п.166.1 ст.166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Відповідно до п.п. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України, до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Згідно з п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст.166 ПК України (в редакції, чинній до набрання законної сили Законом № 2477-VIII від 03.07.2018р., тобто до 28.07.2018р.) до переліку витрат, дозволених до включення до податкової знижки належить, зокрема, сума коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладів для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Відповідно до п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст.166 ПК України (в редакції, чинній після набрання законної сили Законом № 2477-VIII від 03.07.2018р., тобто після 28.07.2018р.) до переліку витрат, дозволених до включення до податкової знижки належить, зокрема, сума коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Згідно з п.п 166.4.2 п. 166.4 ст.166 ПК України, загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки відповідача про те, що позивачем завищено суму витрат, дозволених до включення до податкової знижки за наслідком звітного податкового 2018 року сплачених на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки відповідно до квитанції від 15.08.2018р. відсутня інформація про платника, що не дає можливості ідентифікувати, що витрати понесені безпосередньо платником податку.

Суд вважає вказані висновки податного органу помилковими, з огляду на таке.

Так, суд наголошує, що право на податкову знижку по витратах, понесених на користь закладу освіти, надається за умови підтвердження витрат відповідними платіжними та розрахунковими документами, які ідентифікують платника податку, який звертається за податковою знижкою.

При цьому, розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором, який укладається між закладом освіти і здобувачем освіти або його законними представниками - юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату.

Суд наголошує, що спірним у вказаній справі є факт понесення витрат на користь закладу освіти саме позивачем відповідно до квитанції від 15.08.2018р. № 108530659.1 на суму 11 150, 00 грн.

Так, зі змісту копії квитанції від 15.08.2018р. № 108530659.1 вбачається, що отримувачем коштів є «КПІ ім. Ігоря Сікорського» і зазначено його р/р, код отримувача та МФО. Більше того, у квитанції вказано призначення платежу, яким є «оплата за навчання, факультет ВПІ, група 505, ОСОБА_2 , договір СГ-51/650» та сума в розмірі 11 150, 00 грн.

При цьому, вказана квитанція містить графу «підпис клієнта», а фактично особи, яка здійснила операцію (оплату) в якій наявний підпис та його розшифрування - ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, суд вважає, що квитанція від 15.08.2018р. № 108530659.1 на суму 11 150, 00 грн. підтверджує факт понесення позивачем витрат на користь закладу освіти відповідно до Договору про надання освітньої послуги (навчання) від 12.05.2015р. №СГ-51/650, а відтак висновки відповідача про те, що позивачем завищено суму витрат, дозволених до включення до податкової знижки за наслідком звітного податкового 2018 року сплачених на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки відповідно до квитанції від 15.08.2018р. відсутня інформація про платника, що не дає можливості ідентифікувати, що витрати понесені безпосередньо платником податку, є помилковими.

На підставі вказаного, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання податкової знижки за 2018 рік із включенням до складу податкової знижки суми витрат у розмірі 2 007, 00 грн.

Частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Тобто, вказаним положенням передбачено виключний перелік підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення.

В даному випадку оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене за наслідками податкової перевірки, якою не встановлено заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, оскільки зазначене позивачем у податковій декларації податкове зобов`язання вже сплачене з врахуванням суми, визначеної як податкова знижка.

З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 25.03.2020р. № є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відмова у отриманні податкової знижки в сумі 2 007, 00 грн. не є підставою для визначення вказаної суми платнику податків, як зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та суперечить самій суті «податкової знижки», оскільки такий податок уже був сплачений особою під час отримання доходу у вигляді заробітної плати.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 06.11.2018р. у справі №826/1041/18, адміністративне провадження №К/9901/53004/18.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, а відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 25.03.2020р. № .

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві здійснити перерахунок податкової знижки за 2018 рік із включенням до складу податкової знижки суми витрат у розмірі 2 007, 00 грн., що сплачені позивачем за навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за договором про надання освітніх послуг №СГ-51/650 від 12.08.2015 та додатковою угодою №2 від 01.06.2018 до договору №СГ-51/650 від 12.08.2015.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1 681, 60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська