Справа № 260/7379/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2022 року м. Ужгород№ 260/7379/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка проявилася у не проведенні 29.11.2021 в повному обсязі грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, згідно довідки №57 від 19.08.2021 "Про вартість речового майна, що належить до видачі штаб-сержанту ОСОБА_1 "; 2) визнати протиправним Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка проявилась у безпідставному утриманні (стягненні) податку зі сплати військового збору у розмірі 1,5% від загальної суми компенсації за неотримане речове майно; 3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 в повному обсязі грошової компенсації за неотримане речове майно, згідно довідки №57 від 19.08.2021 "Про вартість речового майна, що належить до видачі штаб-сержанту ОСОБА_1 ".

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проходив військову службу в Національній гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2021 №182 було виключено його зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, однак повного розрахунку при звільненні з ним проведено не було. Зокрема, у день звільнення йому було нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 50832,52 грн., що підтверджується виданою довідкою №57 від 19.08.2021. Однак на особистий картковий рахунок 29 листопада 2021 року йому було перераховано тільки 49819,68 грн. Зазначає, що вказана різниця була стягнута в якості сплати військового збору. Такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки компенсація за неотримане речове майно є компенсаційною виплатою, а тому не може визначатися доходом, що підлягає оподаткуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року відповідачу надано строк для подання відзиву, а також повідомлено про наслідки неподання такого.

Вказана ухвала була надіслана відповідачу суб`єкту владних повноважень в Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» 08 грудня 2021 року, що підтверджується відомостями Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

Однак у встановлений судом строк відповідач відзив на позов до суду не скерував, про причини неподання такого не повідомив, про продовження процесуального строку для його подання не клопотав.

Поряд з цим, на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року відповідач надав пояснення, відповідно до яких повідомив, що 25 листопада 2021 року позивачу було виплачено грошову компенсацію за речове майно у сумі 50070,03 грн., а також перераховано військовий збір за таку компенсацію у сумі 762,49 грн. Зазначає, що недоотримана позивачем різниця у розмірі 250,35 грн. не залежала від виплат військової частини, а могла бути комісією банку-отримувача.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив військову службу за контрактом в Національній гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №182 від 19.08.2021 припинено контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення штаб-сержанта ОСОБА_1 , начальника військового наряду (командира 1-го відділення) 3-го патрульного взводу патрульної рати 3-го стрілецького батальйону, звільненого відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника ЗТУ НГУ від 04.08.2021 №44 о/с у запас 19 серпня 2021 року (арк. спр. 15).

Відповідно до довідки №57 від 19 серпня 2021 року, вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , складає 50832,52 грн. (арк. спр. 16).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №182 від 19.08.2021 при звільненні ОСОБА_1 передбачено виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 50832,52 грн.

Згідно з платіжним дорученням №4517 від 25.11.2021 ОСОБА_1 було перераховано компенсацію за речове майно у сумі 50070,03 грн. Окрім того, платіжним дорученням №4488 від 25 листопада 2021 року Військовою частиною НОМЕР_1 в рахунок сплати військового збору за отриману ОСОБА_1 компенсацію за речове майно було перераховано до Державного бюджету України 762,49 грн.

В свою чергу, ОСОБА_1 стверджує, що 29 листопада 2021 року на його картковий рахунок від Військової частини НОМЕР_1 надійшла грошова компенсація вартості за неотримане речове майно в сумі 49819,68 грн., що є меншою, аніж передбачено наказом №182 від 19.08.2021 та довідкою №57 від 19 серпня 2021 року.

Вважаючи дії відповідача щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно не в повному розмірі протиправними, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступного.

Нормами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 №876-VII передбачено, що особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України» військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України», порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон).

Згідно ч. 1 ст. 9-1 Закону речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №475 від 07.06.2017 (далі - Інструкція №475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

На виконання вищевказаної статті Закону постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Так, п.п. 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Судом встановлено, що в день звільнення позивача з військової служби йому було видано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі №57, відповідно до якої вартість такого становить 50832,52 грн.

Необхідність виплати ОСОБА_1 зазначеної в довідці суми в якості грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачена також в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії №182 від 19.08.2021.

Разом з тим, 25 листопада 2021 року платіжним дорученням №4517 відповідачем було перераховано на рахунок ОСОБА_1 в якості виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно 50070,03 грн. (арк. спр. 28). Окрім того, платіжним дорученням №4488 від 25.11.2021 Військовою частиною НОМЕР_1 було перераховано до Державного бюджету України 762,49 грн. в якості сплати військового збору з виплаченої ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відрахування військового збору з суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що підлягала виплаті ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

П. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною пп. 1.3 цього пункту. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у п.п. 3 і 4 п. 170.13-1 ст. 170 цього Кодексу.

За приписами п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді: г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 ПК України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З аналізу наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи слідує, що позивач під час проходження військової служби, обтяжений власними витратами на придбання речового майна, а тому мав правомірні очікування на отримання його грошової компенсації, оскільки і приписами Закону і Порядку № 178, гарантоване як право на отримання вказаного речового майна, так і право на одержання його грошової компенсації у протилежному випадку.

Тому суд вважає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Разом з тим, суд звертає увагу, що грошова компенсація за неотримане речове майно, що підлягало видачі під час проходження військової служби, не є грошовим забезпеченням військовослужбовця (чи його складовою) і, за своєю правовою природою, не може вважатися оподатковуваним місячним/річним доходом такої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №802/1677/16-а та від 22.04.2020 у справі № 820/611/17.

Тому, утримавши з належних позивачу до виплати сум грошової компенсації за неотримане речове майно військовий збір, відповідач фактично позбавив ОСОБА_1 частини цієї грошової компенсації, що не узгоджується з підходом законодавця до оподаткування доходів військовослужбовців, врегульованим в п. 168.5 ст. 168 ПК України.

Подібна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 813/4138/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно в повному розмірі, зокрема, за виключенням 762,49 грн.

Поряд з цим, суд не бере до уваги посилання позивача на не надходження на його рахунок суми 250,35 грн., оскільки за результатами розгляду даної справи судом встановлено факт перерахунку ОСОБА_1 в якості компенсації за неотримане речове майно 50070,03 грн., тобто за відрахуванням саме 1,5% військового збору (762,49 грн.).

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати такого.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що полягає у не виплаті 29.11.2021 в повному обсязі грошової компенсації вартості за неотримане речове майно згідно з довідкою №57 від 19.08.2021 "Про вартість речового майна, що належить до видачі штаб-сержанту ОСОБА_1 ".

3. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо утримання військового збору у розмірі 1,5% від загальної суми виплаченої ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі, передбаченому довідкою №57 від 19.08.2021 "Про вартість речового майна, що належить до видачі штаб-сержанту ОСОБА_1 ".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін