Справа № 640/10569/21
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Київ № 640/10569/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач):

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром з 13.03.2020;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати недонарахованої частини пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є військовим пенсіонером, якому з 14.03.2020 призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Закону №2262-ХІІ),з 26.11.2020 пенсію по інвалідності, яку обмежив максимальним розміром, з посиланням на те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, які порушують його соціальні гарантії, визначені Конституцією України як військовослужбовця. Крім того, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано неконституційним обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром, позивач вказує на те, що таке обмеження порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність України.

Відповідач надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву позивача, в якому просить залишити таку без задоволення з посиланням на положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ вказує на правомірність обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, якому з 14.03.2020 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 13.10.2020 серія 12 ААБ №437986 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 05.10.2020 (захворювання пов`язане з захистом Батьківщини).

26.11.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії розрахунку пенсії позивача за вислугу років з 14.03.2020 позивачу призначено пенсію із сум грошового забезпечення: посадового окладу - 8320 грн, окладу за військове звання - 1480 грн, процентної надбавки за вислугу років 50% - 4900 грн, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 9584,59 грн, у тому числі: робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за специфічні умови проходження служби 65%, премія 35%, всього 24284,59 грн. Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 28) у розмірі - 16999,21 грн, вид підвищення або надбавки до пенсії: учасник АТО учасник бойових дій - 428 грн, учасник бойових дій - 40 грн, підсумок пенсії (з надбавками) з урахуванням максимального розміру пенсії) - 17120 грн.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії розрахунку пенсії позивача по інвалідності з 26.11.2020 позивачу призначено пенсію із сум грошового забезпечення: посадового окладу - 8320 грн, окладу за військове звання - 1480 грн, процентної надбавки за вислугу років 50% - 4900 грн, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 9584,59 грн, у тому числі: робота з таємними виробами, носіями, документами 15%, надбавка за специфічні умови проходження служби 65%, премія 35%, всього 24284,59 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення - 19427,67 грн, з урахуванням доплати - 24284,50 грн, в тому числі збільшення основного розміру пенсії (25%) - 4859,90 грн. Вид підвищення або надбавки до пенсії: особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи при виконанні обов`язків в/с (ст.7) - 707,60 грн, особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи при виконанні обов`язків в/с - 50 грн, непрацездатна дитина віком до 18 років - 884,50 грн, підсумок пенсії (з надбавками) - 25 926,69 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 17 690 грн.

21.01.2021 позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про здійснення перерахунку та виплати його пенсії з моменту призначення такої без обмеження її максимального розміру.

Листом від 11.02.2021 №3067-2418/А-02/8-2600/21 відповідач надав відповідь, якою повідомив позивача про те, що з 14.03.2020 по 25.11.2020 позивач отримував пенсію за вислугу років, з 26.11.2020 йому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ. Підсумок пенсії (з надбавками) з дати призначення становить 25875,39 грн, розмір якої, на підставі частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, обмежено максимальним розміром. Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" установлено у 2020-2021 роках прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2020 - 1638 грн, з 01.07.2020- 1712 грн, з 01.01.2021 - 1769 грн, з 01.07.2021 - 1854 грн, з 01.12.2021 - 1934 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ.

Згідно із частиною сьомою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Закону №911-VIII від 24 грудня 2015 чинній з 1 січня 2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Свої висновки Конституційний Суд України обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ зі змінами, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто, з 20.12.2016.

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр ,є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію у подібних правовідносинах в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17.

Викладене свідчить про те, що обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві максимального розміру пенсії позивача з 14.03.2020, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним, зважаючи на що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром з 14.03.2020 (з дати призначення пенсії за вислу років) - підлягають задоволенню.

При цьому, позовні вимоги у частини зобов`язати відповідача виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром задоволенню не підлягають, оскільки заявлені на майбутнє, а судовому захисту підлягають лише порушені права.

Відповідно статей 370-372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Негайно виконуються рішення суду, в тому числі про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Перелік судових рішень, які виконуються негайно є вичерпним.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача в частині допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати недонарахованої частини пенсії в межах суми стягнення за один місяць підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, сторонами не надано інших доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром з 14.03.2020.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду у частині виплати перерахованих сум пенсії допустити до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець