Справа № 520/17584/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 лютого 2022 р. справа № 520/17584/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:

- визнати протиправними дії органу Пенсійного фонду України, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 соціальної пенсії по інвалідності, відповідно до ст.32 Закону України «При загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та ст.ст. 23, 25, 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнати протиправними та скасувати рішення органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії від 19 липня 2021 року №23, та рішення органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії від 02 серпня 2021 року №13;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 липня 2021 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії записів у трудовій книжці, дипломів, свідоцтва, архівної довідки, довідки про отримання допомоги по догляду за дитиною, якими підтверджуються спірні періоди навчання та роботи, зокрема: з 01.09.1995 року по 25.05.1997 року період навчання у МНВК м.Лозова; з 21.01.2000 року по 06.12.2000 року період навчання в Харківському фінансово-економічному інституті; з 02.09.2002 року по 06.05.2003 року період навчання у ПТУ №16 м.Люботин; з 10.08.2007 року по 31.03.2010 року період отримання допомоги по догляду за дитиною;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з дня первинного звернення з заявою про її призначення, тобто з 12 липня 2021 року, зарахувавши при цьому до страхового та робочого стажу періоди з 01.09.1995 року - 25.05.1997 рік, з 21.01.2000 року - 06.12.2000 рік, з 02.09.2002 року - 06.05.2003 рік, з 10.08.2007 року - 31.03.2010 рік, який дає право на соціальну пенсію по інвалідності другої групи;

- зобов`язати відповідача компенсувати недоотримані кошти з моменту виникнення права на їх зарахування, з 01.07.2021 року, від якої провести перерахунок на підставі зарахування додаткового стажу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) в якості співвідповідача у адміністративній справі №520/17584/21.

Відповідно до приписів ч.6 ст.48 КАС України, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 06.07.2021 року до 31.07.2022р., згідно виписки з акту Лозівської міжрайонної медико - соціальної експертної комісії у Харківській області серії 12 ААБ № 880959 від 07.07.2021р. позивачу було встановлено другу групу інвалідності з причини загального захворювання. 12.07.2021 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України в місті Лозова, Харківської області, за місцем фактичного перебування, із заявою про призначення пенсії з інвалідності з пакетом документів. На час звернення позивачу було 39 років 08 місяців 21 день. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 19 липня 2021 року № 23 відмовлено в призначенні пенсії, з мотиву відсутності необхідного страхового стажу. Згідно вищезазначеного рішення, до страхового стажу не зараховано свідоцтво про навчання серії НОМЕР_2 в міжшкільному навчальному закладі м. Лозова з 01.09.1995 по 25.05.1997рік, оскільки відсутня дата видачі та рішення кваліфікаційної комісії. Страховий стаж становить п`ять років, 6 місяців, 00 днів. 26.07.2021 року позивач повторно звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України в м. Лозова Харківської області, надавши уточнюючу архівну довідку від 21.07.2021р. № 418-д. Рішенням про відмову органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії від 02.08.2021р. № 13, було зазначено вік позивача 39 років, що не відповідає дійсності. Зроблено перерахунок, та визначено страховий стаж три роки 11 місяців 09 днів. Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач вважає, що у випадку зарахування спірних періодів наявний страховий/ робочий стаж склав би 10 років 1 місяць 25 днів (5 років 6 місяців 00 днів або 3 роки 11 місяців 09 днів - зарахований стаж відповідачем та 7 років 10 місяців 16 днів - стаж не зарахований відповідачем, загальний страховій стаж склав би понад 8 років, а цього достатньо для призначення соціальної пенсії по інвалідності у відповідності до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування». Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що до загального страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: період навчання з 01.09.1995 року по 25.05.1997, рік в Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті м. Лозова, оскільки згідно ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх навчальних закладах, в училищах і курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Статтею 18 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту визначено типи закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Вказаним переліком не передбачені міжшкільні навчально-виробничі комбінати; періоди навчання з 21.01.2000 року по 06.12.2000 рік та з 02.09.2002 року по 06.05.2003 рік в Харківському фінансово-економічному інституті та ПТУ 16 м. Люботин, оскільки згідно Постанови КМУ Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 року час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах потверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди і форму навчання. Тому для зарахування періодів навчання необхідний документ з вказанням форми навчання; з 10.08.2007 року по 31.03.2010 року період отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження дитини та довідки з УПСЗН про перебування на обліку з зазначенням виду та періодів отримання допомоги. Після ретельної перевірки наданих позивачем документів для призначення пенсії та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу у ОСОБА_1 відсутній необхідний 8-річний страховий стаж, передбачений ст.32 Закону 1058. Враховуючи вищевикладене, 19.07.2021 року прийнято рішення №23 та 02.08.2021 року - рішення № 13 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_2 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове Державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 32 Закону 1058. Управління діяло відповідно до чинного законодавства, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року була надіслана відповідачу - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області, в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 21.12.2021 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позицію, викладену у адміністративному позові.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про взяття на облік внутрнішньо переміщеної особи від 09.09.2015 року №6339-2200, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в м.Лозова Харківської області.

Згідно копії трудової книжки серія НОМЕР_3 , позивач в період з 02.09.2002 року по 06.05.2003 року навчалась в ПТУ №16 за кваліфікацією провідник пасажирського вагона. З 24.07.2003 року по 19.01.2004 року перебувала на обліку в центрі зайнятості. З 25.04.2006 року по 11.10.2011 року працювала у Харківській вагонній дільниці №1 Південної залізниці провідником пасажирських вагонів. З 19.10.2011 року по 15.07.2012 року перебувала на обліку в центрі зайнятості.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 01.09.1995 року по 25.05.1997 року навчалась у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті м.Лозова та позивачу присвоєна професія продавець продовольчих товарів третьої категорії.

Згідно з копією свідоцтва про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничої професії ВВ №6216 від 14.12.2000 року, виданого Харківським фінансово-економічним інститутом, позивач навчалась з 21.01.2000 року по 06.12.2000 року та їй присвоєно кваліфікацію "бухгалтер".

Відповідно до копії диплома НОМЕР_4 від 07.05.2003 року, позивач закінчила у 2003 році професійно-технічне училище №16 м.Люботина Харківської області і здобула професію провідника пасажирського вагона.

Також судом встановлено, що позивач з 10.08.2007 року по 03.04.2010 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради №421 від 04.08.2021 року.

Згідно довідки до акта огляду медико - соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №880959 від 07.07.2021р. позивачу з 06.07.2021 року по 01.08.2022 року встановлено другу групу інвалідності з причини загального захворювання.

12.07.2021 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України в місті Лозова, Харківської області, за місцем фактичного перебування, із заявою про призначення пенсії з інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 19 липня 2021 року №23 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності. Згідно вказаного рішення, до страхового стажу не зараховано свідоцтво про навчання серії НОМЕР_2 в міжшкільному навчальному закладі м. Лозова з 01.09.1995 по 25.05.1997, оскільки відсутня дата видачі та рішення кваліфікаційної комісії. Страховий стаж становить п`ять років, 6 місяців, 00 днів, при необхідному страховому стажі 8 років.

26.07.2021 року позивач вдруге звернулась до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії по інвалідності та додатково надала Довідку Управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області від 21.07.2021р. №418-д.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 02.08.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості. У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ груп: від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років; страховий стаж особи становить 03 роки 11 місяців 09 днів.

Результати розгляду документів доданих до заяви: за наданими документами до страхового стажу не зараховані такі періоди:

- 01.09.1995 по 25.05.1997 - період навчання в Міжшкільному навчально - виробничому комбінаті м.Лозова, оскільки згідно ст.56 Закону України «Про пенсійне пенсій забезпечення до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх навчальних закладах, в училищах і курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Статтею 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначено типи закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Зазначеним переліком не передбачені міжшкільні навчально - виробничі комбінати.

- 21.01.2000 по 06.12.2000 та 02.09.2002 по 06.05.2003 - періоди навчання в Харківському фінансово-економічному інституті та ПТУ 16 м.Люботин, оскільки згідно Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» N637 від 12.08.1993, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди та форму навчання. Тому для зарахування періодів навчання, слід долучити документ» з вказанням на якій формі навчалася заявниця.

- 10.08.2007 - 31.03.2010 - період отримання допомоги по догляду за дитиною, оскільки відсутнє свідоцтво про народження дитини та довідка з Управління соціального захисту населення про перебування на обліку, з зазначенням виду допомоги та періодів її отримання.

Не погодившись із вказаними рішеннями відповідачів, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з приписами ч.1 ст.30 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, для осіб з інвалідністю II та III груп, від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років;

Частиною першої статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

У Законі № 1788-XII йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, згідно з частиною третьою цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються, зокрема, періоди, коли особа не працювала, у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до частини першої статті 38 цього Закону №103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що позивач дійсно навчалась в період з 02.09.2002 року по 06.05.2003 року в ПТУ №16 за кваліфікацією провідник пасажирського вагона, однак працевлаштувалась за вказаною професією 25.04.2006 року, тобто після трьох місяців після закінчення навчання.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що період з 02.09.2002 року по 06.05.2003 року, а саме час навчання у професійно-технічному навчальному закладі, не підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача.

Відносно зарахування до страхового стажу періоду з 01.09.1995 року по 25.05.1997 року, коли позивач навчалась у міжшкільному навчально-виробничому комбінаті м.Лозова, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про міжшкільний навчально-виробничий комбінат, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 30.11.1993 №430 міжшкільний навчально-виробничий комбінат це навчально-виховний комплекс, який задовольняє потреби громадян, держави і суспільства у поглибленні базової трудової підготовки школярів 8-11 (10-11) класів, здійснює професійне консультування учнівської молоді, організовує їх добровільну продуктивну працю та забезпечує реалізацію потреб особистості в отриманні професії і кваліфікації відповідно до її інтересів, здібностей, наявних умов.

Статтею 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначено типи закладів професійної (професійно-технічної) освіти. Зазначеним переліком не передбачені міжшкільні навчально виробничі комбінати.

Відповідно, комбінат не відноситься до професійно-технічного навчального закладу, а є закладом при загальноосвітньому середньому навчальному закладі.

Враховуючи викладене, для зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача в міжшкільному навчально-виробничому комбінаті немає підстав.

Відносно зарахування до страхового стажу позивач періоду навчання в Харківському фінансово-економічному інституті з 21.01.2000 року по 06.12.2000 року, суд зазначає, що позивачу присвоєно кваліфікацію "бухгалтер", однак доказів того, що позивач проходила навчання саме у Харківському фінансово-економічному інституті та здобувала вищу освіту матеріали справи не містять. З наданих позивачем доказів неможливо встановити форму навчання позивача в Харківському фінансово-економічному інституті, на яких умовах позивач навчалась та на підставі чого видано свідоцтво.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Щодо періоду з 10.08.2007 року по 03.04.2010 року, в який позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає, що вказаний період входить до періоду з 25.04.2006 року по 11.10.2011 року, коли позивач працювала у Харківській вагонній дільниці №1 Південної залізниці провідником пасажирських вагонів, та входить до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, дослідивши фактичні обставини у справі суд приходить до висновку, що станом на час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності, вік позивача складав 39 років, необхідний страховий стаж - 8 років, наявний страховий стаж 6 років 9 місяців: 5 років 6 місяців в період з 25.04.2006 року по 11.10.2011 року, коли позивач працювала у Харківській вагонній дільниці №1 Південної залізниці провідником пасажирських вагонів, 6 місяців в період з 24.07.2003 року по 19.01.2004 року та 9 місяців в період з 19.10.2011 року по 15.07.2012 року, коли позивач перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю.

При цьому, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.09.1995 року по 25.05.1997 року - навчання у МНВК м.Лозова; з 21.01.2000 року по 06.12.2000 року - навчання в Харківському фінансово-економічному інституті; з 02.09.2002 року по 06.05.2003 року - навчання у ПТУ №16 м.Люботин.

Таким чином, оскільки на час звернення до відповідача, у позивача був відсутній необхідний страховий стаж, суд приходить до висновку, що дії відповідачів щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 соціальної пенсії по інвалідності є правомірними, підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 19 липня 2021 року №23 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 02.08.2021 - відсутні.

При цьому, судом враховано, що у вказаних рішеннях невірно визначено страховий стаж позивача, однак, з огляду на відсутність необхідного страхового стажу позивача за наслідками розгляду справи, рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії по інвалідності є правомірними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачами не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

При цьому, позовні вимоги зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 липня 2021 року про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії записів у трудовій книжці, дипломів, свідоцтва, архівної довідки, довідки про отримання допомоги по догляду за дитиною, якими підтверджуються спірні періоди навчання та роботи, зокрема: з 01.09.1995 року по 25.05.1997 року період навчання у МНВК м.Лозова; з 21.01.2000 року по 06.12.2000 року період навчання в Харківському фінансово-економічному інституті; з 02.09.2002 року по 06.05.2003 року період навчання у ПТУ №16 м.Люботин; з 10.08.2007 року по 31.03.2010 року період отримання допомоги по догляду за дитиною; зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з дня первинного звернення з заявою про її призначення, тобто з 12 липня 2021 року, зарахувавши при цьому до страхового та робочого стажу періоди з 01.09.1995 року - 25.05.1997 рік, з 21.01.2000 року - 06.12.2000 рік, з 02.09.2002 року - 06.05.2003 рік, з 10.08.2007 року - 31.03.2010 рік, який дає право на соціальну пенсію по інвалідності другої групи; зобов`язати відповідача компенсувати недоотримані кошти з моменту виникнення права на їх зарахування, з 01.07.2021 року, від якої провести перерахунок на підставі зарахування додаткового стажу, є похідними та також не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.02.2022 року.

Суддя Біленський О.О.