Справа № 300/1858/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1858/21 пров. № А/857/3195/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання: Кушик Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючої судді Біньковської Н.В., повний текст рішення складено 30.11.2021) у справі №300/1858/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" про визнання протиправними та скасування постанов, суд -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила:

визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 22 вересня 2020 року та про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 19 жовтня 2020 року у ВП №63099989.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2020 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №47575 від 16.09.2020 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 19.10.2020 у виконавчому провадженні №63099989.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1589 грн. (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судове рішення прийнято з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. 21.09.2020 до приватного виконавця звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» із заявою від 18.09.2020 про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №47575 від 16.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 12890,92 гривень. Вказаним виконавчим документом встановлено: адреса місця реєстрації боржника АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання боржника АДРЕСА_2 . Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва. Оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. надійшов виконавчий документ - виконавчий напис №47575 від 16.09.2020, у якому зазначено, що боржник проживає (фактична адреса) у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувану, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання. Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Вказує апелянт, що фактичне місце проживання особи може відрізнитися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Зазначає апелянт, що на етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній імперативний обов`язок, а отже, відсутній і будь-який механізм, спрямований на перевірку достовірності обов`язкових реквізитів виконавчого документа, в тому числі правильності визначення в ньому місця проживання боржника, а також на перевірку їх достовірності. На переконання скаржника, чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить застереження про здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстрації боржника. А отже, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання або перебування боржника - фізичної особи незалежно від місця реєстрації останнього. При цьому єдиним належним та допустимим доказом місця проживання боржника є виконавчий документ. Крім того, до відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець має право лише перевірити виконавчий документ на відповідність вимогам, передбаченим ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», що приватним виконавцем і було зроблено. У зв`язку з наведеним вважає апелянт, що приватним виконавцем було правомірно винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження. На думку скаржника, суд першої інстанції провів однобічне дослідження і оцінку доказів, без наведення відповідних мотивів надав перевагу доказам, наданим позивачем та відкинув докази, що спростовують факти, викладені в позовній заяві.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на електронну адресу учасників справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №47575 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №9721 від 07.11.2018, укладеним з ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС", правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №Ф16-08/19 від 16.09.2019 є ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС", заборгованості в загальній сумі 12890,92 грн. Адресою реєстрації ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_3 , місцем проживання - АДРЕСА_4 (а.с.116).

18.09.2021 ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС", звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. із заявою №19459/ВП/20 про примусове виконання рішення, а саме: виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 16.09.2020 за №47575 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в розмірі 12890,92 грн. (а.с.108).

У заяві стягувач зазначив про відкриття виконавчого провадження за місцем проживання (перебування) боржника. До заяви додано оригінал виконавчого напису нотаріуса №47575 від 16.09.2020, платіжне доручення про сплату авансового внеску, копію довіреності представника стягувача (а.с.108).

22.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63099989 з примусового виконання виконавчого напису №47575 від 16.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. (а.с.121).

У цій постанові зазначено: боржник ОСОБА_1 , адреси: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 (а.с.121).

Вказану постанову 22.09.2020 направлено боржнику за адресами: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 та розпочато примусове стягнення (а.с.120).

19.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. у виконавчому провадженні №63099989 прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.130).

Зазначену постанову 19.10.2020 направлено боржнику за адресами: АДРЕСА_3 , та АДРЕСА_4 (а.с.129).

Вважаючи протиправними вказані вище постанови про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження його майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців та, як наслідок, протиправно прийняв оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2020.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Розглядувані у цій адміністративній справі відносини, зокрема щодо підстав, порядку та процедури здійснення виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За текстом частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, де серед інших під пунктом 3 визначено на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII), завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За змістом ч.1 ст.4 Закону №1403-VIII, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (ч.2 ст.4 Закону №1403-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1403-VIII, фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За текстом ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно з ч.5 ст.24 Закону №1404-VIII, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частин першої, другої і шостої статті 25 Закону №1403-VIII, виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, приватний виконавець наділений правом приймати до виконання виконавчі документи, якщо місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцезнаходженням майна боржника є виконавчий округ, у якому здійснює діяльність такий приватний виконавець.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру приватних виконавців України встановлено, що ОСОБА_2 з 12.06.2017 р. надано право на здійснення діяльності у виконавчому окрузі міста Києва.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи наведені положення відповідач мав право прийняти до виконання виконавчий напис №47575 від 16.09.2020, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за умови проживання боржника ОСОБА_1 у м. Києві чи у разі знаходження її майна у м.Києві.

Як встановлено судом, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. зазначив у виконавчому написі від 16.09.2020 №47575 дві (різні) адреси боржника: «адреса реєстрації»: АДРЕСА_3 та «адреса проживання»: АДРЕСА_4 (а.с.116).

Позивач стверджує, що вона зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_5 , що також підтверджується відміткою в паспорті громадянина України та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 15-18).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1404-VIII, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За визначеннями, поданими у статті 3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (далі Закон №1382-IV), місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

За змістом статті 6 Закону №1382-IV, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5942-VI від 20.11.2012.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5942-VI (далі Закон №5942-VI), Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.7 Закону №5942-VI, до Реєстру вноситься додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

Із досліджених матеріалів виконавчого провадження №63099989 (а.с. 57-69) судом встановлено, що адреса проживання: АДРЕСА_4 , яка слугувала підставою для винесення оспорюваної постанови приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, зазначена лише у виконавчому написі нотаріуса (а.с. 56) та у заяві стягувача про примусове виконання рішення (а.с. 52).

При цьому, зміст договору від 07.11.2018 №9721 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (а.с. 53-55), на підставі якого видано виконавчий напис нотаріуса від 16.09.2020 №47575, означеної адреси ( АДРЕСА_4 ) взагалі не містить. Натомість містить адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_6 . Будь-які відомості щодо внесення змін чи доповнень до вказаного договору в частині адреси проживання позичальника ОСОБА_1 відсутні.

Встановлено, що виконавчий напис приватний нотаріус вчинив на підставі відповідного звернення ТОВ Фінансова компанія Сіті Фінанс (стягувач), яке набуло право вимоги за вказаним договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту.

Отже, інформацію про адресу проживання ОСОБА_1 (боржника) повідомив саме стягувач - ТОВ Фінансова компанія Сіті Фінанс. Проте, якщо зареєстроване місце проживання боржника має офіційне підтвердження (відповідні відомості зазначено у паспорті громадянина України), то адреса проживання у цьому випадку базується виключно на словах стягувача (тобто особи, яка у виконавчому провадженні є заінтересованою стороною).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанцій не з`ясував того, що наявність зареєстрованого місця проживання не є підтвердженням того, що особа на день відкриття виконавчого провадження проживає за такою адресою. Вказує, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстрації боржника. Також скаржник зазначає, що у приватного виконавця відсутній обов`язок перевіряти місце проживання боржника та виконавець при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження. Виконавець керуватися виключно інформацією, що міститься у виконавчому документі та заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Отже, у цій справі спірним є тлумачення положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» в контексті визначення місця проживання боржника, а також питання наявності у приватного виконавця обов`язку перевіряти перед відкриттям виконавчого провадження відомості у виконавчому документі стосовно місця проживання боржника.

Колегія суддів зазначає, що хоча приватний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі, водночас приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (ч.2 ст.4 Закону №1403-VIII), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (ч.1 ст.4 Закону №1403-VIII). Закріплені у статті 4 Закону №1403-VIII засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.

Така правова позиція відповідає наведеній у постанові Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 (справа №380/7750/20).

У виконавчому провадженні місце проживання боржника відіграє важливу роль як для визначення виконавчого округу, в якому має здійснюватися виконавче провадження, так і для можливості реалізації боржником своїх прав і виконання обов`язків у виконавчому провадженні.

Так, статтею 19 Закону №1404-VIII встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Зазначеною статтею на боржника покладено низку обов`язків (зокрема повідомляти виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій), виконання яких передбачає перебування у безпосередній близькості до місця вчинення виконавчих дій.

Таким чином, примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 року (справа №380/9335/20).

В силу положень статті 16 Закону №1403-VIII, приватний виконавець є особою, уповноваженою державою на примусове виконання рішень, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якої поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України. Зокрема, суб`єкти владних повноважень мають приймати рішення (вчиняти дії) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та неупереджено.

Як уже було зазначено, Законом №1404-VIII встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч.1 ст.24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі №1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IV пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання.

Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам статті 24 Закону №1404-VIII.

При цьому суд звертає увагу на те, що ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону №1403-VIII.

Як видно з матеріалів справи, позивачем оспорюється правомірність постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження №63099989 від 22.09.2020 з тих мотивів, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем її проживання та знаходження майна. Зокрема позивач покликається на те, що не проживає і не має майна у місті Києві.

Разом з тим судом встановлено, що адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_5 , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті, а також вказано у довідці про реєстрацію місця проживання від 28.02.2020 №323.

На підставі встановлених у справі обставин видно, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису самостійно зазначено адресу: АДРЕСА_4 , як адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 ..

Колегія суддів враховує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановлює відповідних обставин, адже не викликає особу, не спілкується з нею та не отримує від неї жодної інформації. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що вищезазначена адреса піддавалась перевірці на предмет її достовірності.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що саме виконавчим документом у цій справі встановлено фактичне місце проживання боржника.

Належні та допустимі докази зареєстрованого місця проживання/перебування позивача як на час видачі виконавчого напису нотаріусом, відкриття виконавчого провадження відповідачем, так і на час розгляду справи у суді у місті Києві, у матеріалах справи відсутні.

Крім того встановлено, що у виконавчому написі №47575 від 16.09.2020, виданому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., відсутня інформація щодо місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м.Києва.

Аналізуючи положення статей 9, 18 Закону №1404-VІІІ, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону №5942-VI, апеляційний суд приходить до висновку про те, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись.

Отже, законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що таке місце проживання має бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій.

Таким чином, відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону №1403-VIII та кореспондуються з положеннями ч.2 ст.2 КАС України, на відповідність яким суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

В іншому випадку, не з`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що вражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо).

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. Лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №380/7750/20, від 15.07.2021 у справі №380/9335/20, які за правилами, встановленими ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховуються судом апеляційної інстанції.

За встановлених обставин у цій справі визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи - боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи - боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Приймаючи до уваги встановлене, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого Приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює діяльність та відомості щодо якої внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №63099989 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не дотримано вимоги статті 24 Закону №1404-VIII та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.

Отже, відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності у нього інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2020 у виконавчому провадженні №63099989 та за її наслідками постанови від 19.10.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки така постанова прийнята в межах виконавчого провадження №63099989.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що приведеними доводами апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції не спростовуються, а зводяться лише до переоцінки та незгоди з ними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименка Романа Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 300/1858/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді С. П. Нос
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року