Справа № 160/8978/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2022 року Справа № 160/8978/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 29.09.2020 року було зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням у справі №160/8046/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.
Ухвалою суду від 11.02.2022 року було поновлено провадження у даній справі, оскільки обставини, що викликали його зупинення відпали, а саме рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/8046/20 від 30.09.2020 року набрало законної сили 10.02.2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 01.07.2013 р. по 21.04.2016 р., був зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Основний вид діяльності - діяльність у сфері права (КВЕД 69.10).
З серпня 2010 року по січень 2019 року, позивач перебував у трудових відношеннях з ПрАТ «Банк Фамільний».
Протягом 01.07.2013 р. - 21.04.2016 р. позивач був застрахованою особою і єдиний внесок за нього сплачував роботодавець, що підтверджується індивідуальною відомістю Пенсійного фонду України про застраховану особу.
Згідно з інтегрованої картки платника податків станом на 21.04.2016 р. (дата припинення підприємницької діяльності) позивачу було нараховано суми єдиного внеску, а саме: по строку сплати 20.01.2015 р. нараховано за IV квартал 2014 року 1 267,95 грн.; по строку сплати 20.04.2015 р. нараховано за І квартал 2015 року - 1 267,95 грн.; по строку сплати 20.07.2015 р. нараховано за II квартал 2015 року - 1 267,95 грн.; по строку сплати 19.10.2015 р. нараховано за III квартал 2015 року 1 323,47 грн.; по строку сплати 19.01.2015 р. нараховано за IV квартал 2015 року - 1 434,51 грн.; по строку сплати 19.04.2016 р. нараховано за І квартал 2016 року - 909,48 грн. Загальна сума нарахувань склала 7 471,31 грн.,
Так, нарахована сума була сплачена позивачем, а саме: 07.09.2015 р. в сумі 1 000 грн.; 25.04.2016 р. в сумі 4 127,32 грн. (на підставі стягнення в межах виконавчого провадження платіжним дорученням №1008 від 25.04.2016 р.).
Кошти в сумі 2 343,99 грн., яка була визначена у податковій вимозі від 15.05.2016 р. №Ф-1186-25, були сплачені позивачем 26.12.2019 р.
Вищезазначена вимога від 15.05.2016 р. №Ф-1186-25 оскаржувалась позивачем у судовому порядку.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 р. по справі №804/4889/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2016 року №Ф-1186-25 відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі № 804/4889/16 - без змін.
Позивач оскаржив бездіяльність відповідача у неповерненні надмірно сплачених коштів в судовому порядку. Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 р. по справі №160/8046/20, яке було залишено без змін ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2022 року, було відмовлено у задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, з приводу наявності підстав для нарахування податковим органом позивачу недоїмки (боргу) по сплаті ЄСВ, врегульовано Законом України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Аналіз положень вищезазначеного Закону дає можливість зробити висновок про те, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п.4 ч.1 ст.4 Закону), які зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону), при цьому, відповідно до ч.5 ст.9 Закону, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) .
Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
За приписами частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Частиною 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Так п.1 пункту 1 розділу VI Інструкції передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення, та у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою (п.2 розділу VI Інструкції).
Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (пункт 13 розділу VII Інструкції, ч.16 статті 25 Закону).
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасної в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону № 2464).
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.13 ст.25 Закону № 2464).
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених Законом №241 посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається за формою згідно з додатком 12 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 р. №449 (далі - Інструкція).

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформації системи, фіскального органу.

При застосуванні штрафів, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Суми пені та штрафів, передбачених Законом №2464, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі.

В силу ч.6 ст.25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до вимог Інструкції №449 розрахунок фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Отже, визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1 , які відображують несвоєчасну сплату єдиного внеску, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).

Дана позиція підтверджується і в постанові Верховного Суду від 12.07.2019 справа №813/753/18.

Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що впродовж 2015 року позивачем самостійно було задекларовано зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 5 127,32 грн., а сплачено лише 1 000 грн., що на 4 127,32 грн. менше від самостійно задекларованих зобов`язань.

Враховуючи вищезазначене станом на 31.12.2015 р. в інтегрованій картці платника податків обліковувалась недоїмка в розмірі 4 127,32 грн.

Впродовж 2016 року позивачем самостійно задекларовано зобов`язання зі сплати єдиного внеску за 2015 рік на суму 1 434,51 грн. та 909,48 грн., а сплачено лише 4 127,32 грн., що на 2 343,99 грн. менше від самостійно задекларованих зобов`язань.

Враховуючи вищезазначене станом на 31.12.2016 р. в інтегрованій картці платника обліковувалась недоїмка в розмірі 2 343,99 грн.

Борг з єдиного внеску, самостійно задекларованого позивачем погашено 26.12.2019 р., згідно з платіжним дорученням №14587.

Таким чином, у зв`язку з порушенням строків сплати єдиного внеску за 2015 р., відповідачем було прийнято спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) (несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску № від 17.04.2020 р. на загальну суму 6 208,91 грн.

На підставі наведеного, рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2020 р. № є таким, що винесене на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством з викладених вище підстав.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні даної позовної заяви слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49005, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма