Справа № 160/15255/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/15255/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 ( суддя першої інстанції Жукова Є.О.) в адміністративній справі №160/15255/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо відмови, як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, із зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: календарний період проходження строкової військової служби 31.05 Л 987 року по 02.06.1989року 02 роки 02 дні, половину навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту - Української державної юридичної академії з 01.09.1989 по 28.06.2994 року - 02 роки 04 місяці, роботу на посаді слідчого відділення Петропавлівського РВ УМВС в Дніпропетровській області в період з 01.08.1994 року по 19.11.1997 року - 03 роки 03 місяці та 18 днів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який падає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби 31.05.1987 року по 02.06.1989року 02 роки 02 дні, половину навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту - Української державної юридичної академії з 01.09.1989 по 28.06.2994 року - 02 роки 04 місяці, роботу на посаді слідчого відділення Петропавлівського РВ УМВС в Дніпропетровській області в період з 01.08.1994 року по 19.11.1997 року - 03 роки 03 місяці та 18 днів, та встановити, що ОСОБА_1 крім стажу роботи безпосередньо на посаді судді, має також стаж, який відповідно до законодавства України, повинен враховуватися до стажу роботи на посаді судді та застосовуватися при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, і становить 26 років 05 місяців 14 днів; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді виходячи зі стажу роботи на посаді судді, та суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/89/2о-с від 18 травня 2020 року, починаючи з 19.02.2020року без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки такий перерахунок викликаний відновленням порушеного права від моменту неправомірного обрахування розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивач зазначає, що після виходу у відставку розпорядженням відповідача, яке викладене у протоколі від 18.10.2016 р. останньому було визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - 80% від суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років. Вважаючи дії та розпорядження відповідача неправомірними, щодо визначення стажу та розміру щомісячного довічного грошового утримання - 80 % від суддівської винагороди лише із стажу на посадах судді із частковим врахуванням стажу на інших посадах звернувся з позовом до суду. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року (№ 205/9021/16-а (2-а/205/237/16) визнано протиправними дії та розпорядження відповідача, викладене у протоколі від 18.10.2016 року про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання - 80% від суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років та зобов`язано відповідача, починаючи з 16.09.2016 року призначити та виплатити позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює па відповідній посаді на час здійснення нарахування. Позивач зазначає, що на виконання зазначено рішення на рішення Конституційного суду України №2-р/2020 (справа №1-15/2018(4086/16) від 18 лютого 2020 р., для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці 25 квітня 2020 року останній звернувся до пенсійного органу з Електронною Заявою № 253, надавши Довідку Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70-20-с від 13 квітня 2020 року з повною розшифровкою складових суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, з проханням здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання суді у відставці, згідно з додатком 2 розділу III «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25січня 2008 року (у редакції Постанови правління пенсійного фонду України № 5-І від 20 березня 2017 року.01 липня 2020 р. відповідно до рішення управління застосування пенсійного законодавства відділу з питань перерахунків пенсій №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 року з посиланням на те, що за положеннями частини ст.142 Закону України базовий розмір посадового окладу судді встановлюється на 01 січня календарного року, що є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та відповідно до цього рішення воно не містить положень щодо його виконання. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі за №160/10101/20 від 22 жовтня 2020 року визнано протиправним та скасовано рішення відповідача викладене у листі від 07.07.2020 року №0400-0307-08/49408 та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки, наданої Дніпровським апеляційним судом № 04.2/89/20-с від 18.05.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року, в тому числі заборгованість за період з 19.02.2020 року. Однак, рішенням 00 від 30.12.2020р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 50% від суми зазначеної у довідці про суддівську винагороду наданої Дніпровським апеляційним судом 4.2./89/20-с від 18.05.2020 р. Не погоджуючись з даним рішенням 02 червня 2021 року звернувся до Відповідача з Електронною Заявою, на яку 24 червня 2021 року була отримана відповідь, в тексті якої зазначено, що позивачу призначене довічне грошове утримання в розмірі 50 відсотків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

В матеріалах справи міститься рішення Вищої Рада Юстиції від 20.07.2016 р. за № 1454/0/15-16 в тексті якого зазначено, що ОСОБА_1 , крім стажу на посаді судді 18 років 7 місяців, має також 7 років 8 місяців стажу, який складається з періоду проходження строкової військової служби (з травня 1987 року по червень 1989 року), половини строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії (з вересня 1989 року по червень 1994 року), роботи на посаді слідчого Петропавлівського РВВС Дніпропетровської області (з листопада 1997 року по березень 2008 року)

Отже, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 26 років та 3 місяці, шо дає йому право на звільнення з посади судді у відставку.

В матеріалах справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.06.2021 р. №19402-15969/3-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення», в тексті якого зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі №160/10101/20, яке набрало законної сили 24.11.2020 р. було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 р. №04.2/89/20-с з 19.02.2020 р. Виплатити внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці заборгованості за період з 19.02.2020 р. з урахуванням ЗУ «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та фактично виплачених сум. В результаті виконання рішення суду нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 94 590,00 грн. (189180,00*50%). Сума доплати пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 р. складає 543566,33 грн. нарахована та обліковується в Пенсійному фонді України. Належні суми за рішенням суду буде виплачено після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійного фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі №160/10101/20, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що викладене в листі «Про звернення громадян» від 01.07.2020 року №0400-0307-8/49408.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 року №04.2/89/20-с з 19.02.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці заборгованість за період з 19.02.2020 року з урахуванням Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 630,60 гривень.

Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 р. у справі №205/9021/16-а, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного грошового утримання - задоволено.

Визнано протиправними дії та розпорядження Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, викладене у протоколі № 5015 від 18.10.2016 року про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, починаючи з 16.09.2016 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Надаючи оцінку доводам позивача і відповідача щодо позовних вимог, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються судоустрій, судочинство, статус суддів. Законом що визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (Закон № 1402).

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Згідно з частиною 2 статті 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Так матеріалами справи встановлено, що до стажу позивача зараховано строкова служба в збройних силах 2 роки 03 дні; 1/2 навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1989 року по 28.06.1994 рік 2 роки 04 місяці; 01.08.1994 року по 19.11.1997 року робота на посаді слідчого Петропавлівського РВ УМВС в Дніпропетровській області 3 роки 03 місяці 18 днів; 20.11.1997 р. по 31.03.2008 р. суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 10 років 04 місяці 11 днів; 01.04.2008 р. по 15.09.2016 р. суддя апеляційного суду Дніпропетровської області 08 років 05 місяців 13 днів. Загальний стаж роботи в суді складає 18 років 9 місяців 24 дні. Отже, позивач має стаж 26 років 5 місяців 14 днів.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» статтю 137 Закону № 1402 доповнено частиною 2 такого змісту: «до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді». При призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання). Означена Позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

Відповідності до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу (положення пункту 25 розділу ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду від 18.02.2020 № 2-р/2020). У інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону.

Згідно з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Закон № 328-1 не визначав стаж роботи на посаді судді та не застосовується на території України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (далі Закон № 2862), що набрав чинності з 10.02.1992.

Суд враховує, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (Закон № 2453-VI), що було прийнято та який діяв на час роботи позивача суддею, містить норму визначення стажу роботи на посаді судді. Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини 6 статті 47 та пункту 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Конституційним Судом України у рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої розуміється у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 зазначив про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Аналогічні правові позиції щодо гарантій незалежності суддів висловлено Конституційним Судом України у рішеннях: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.05.2005 № 8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007; від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

Суд зазначає, що конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону №2862 (у редакції чинній на час набуття позивачем суддівського стажу не менше 10 років) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується час роботи на посадах суддів на посадах слідчих за умови наявності у зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №541/503/17 зазначено: «оскільки за змістом статті 43 Закону № 2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих. Роз`яснення поняття «прокурор» міститься у статті 56 Закону № 1789-XII, що стосується поняття «слідчий», то його необхідно трактувати за аналогією, та застосовувати положення статті 43 Закону № 2862 у цій частині, коли йдеться про вирішення питання про можливість зарахування періоду роботи в прокуратурі до стажу, що дає право на відставку судді.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, до загального і спеціального стажу роботи позивача, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці належить враховувати, крім роботи на посаді судді, роботу на посаді слідчого з 01.08.1994 до 19.11.1997.

Щодо зарахування позивачу до загального і спеціального стажу роботи позивача, що дає право на відставку половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті Української державної юридичної академії з 01.09.1989 до 28.06.1994 та строку служби в армії з 31.05.1987 до 024.06.1989, та робота на посаді слідчого відділення Петропавлівського РВ УМВС в Дніпропетровській області в період з 01.08.1994 року по 19.11.1997 року, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20.03.2008), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років (стаж роботи на посаді судді 10 років позивач набув 05.02.2003) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

На дату набрання чинності Законом №2453 (30.07.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 якої (діяла одночасно із Законом № 2862; втратила чинність 01.01.2012) з доповненням згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Висновок щодо зарахування половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №9901/2/19 (ЄДРСР 85775734).

Стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя під час розгляду заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Виходячи з обставин справи, а саме, роздруківка з пенсійної справи (а.с.77), розрахунку стажу позивача, з урахуванням індивідуального перерахунку згідно рішень суду, суд дійшов висновку, що відповідачем під час обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці позивачу враховано половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті Української державної юридичної академії з 01.09.1989 до 28.06.1994, строк служби в армії з 31.05.1987 до 024.06.1989 та роботу на посаді слідчого з 01.08.1994 до 19.11.1997.

Крім того, до загального і спеціального стажу роботи позивача, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання спірні періоди з`ясовувалися та були враховані Вищою радою правосуддя під час розгляду заяви про відставку. Оскільки на момент прийняття рішення про звільнення стаж роботи позивача на посаді судді складав лише 18 років 8 міс.12дн.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці спірні періоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спірні періоди вже були враховані до стажу позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеної вимоги з огляду на таке.

Як встановлено матеріалами справи, дане питання вже було предметом розгляду у справі №160/10101/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, та рішенням від 23.10.2020 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 року №04.2/89/20-с з 19.02.2020 року.

Також, колегія суддів наголошує, що в даному випадку відповідачем здійснено перерахунок довічного грошового утримання на виконання рішення зі зменшенням відсотку з 90% на 50% грошового утримання, а отже обставини, а саме зарахування спірного стажу та з якими позивач пов`язує виплату довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% є помилковими оскільки, як вже було зазначено спірні періоди вже були враховані до стажу позивача, отже позивачем не вірно обраний спосіб захисту, оскільки повторне зарахування спірних періодів не є можливим, а зменшення відсоткового розміру ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі з 90% на 50% не було визначено як підстава позовних вимог.

За п.4 ч. 1ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 в адміністративній справі №160/15255/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій щодо відмови, як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, із зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повний текст постанов складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва