Справа № 640/28940/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

10 лютого 2022 року справа №640/28940/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (далі по тексту позивач, КП «ТМО»)
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач)
третя особаВідділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту третя особа, Відділ примусового виконання рішень в Одеській області)
провизнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 20 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №57262979
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки незважаючи на часткове погашення позивачем суми заборгованості перед стягувачем, відповідач стягнув виконавчий збір з усієї суми, яка підлягала стягненню, а не з тієї частини, яка фактично стягнута.

Ухвалою від 02 грудня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/28940/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучив до участі у справі Відділ примусового виконання рішень в Одеській області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до приписів статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця визначити суму виконавчого збору одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що за два місяці до прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №57262979 та, як наслідок, прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 20 вересня 2018 року, позивач повідомляв Відділ примусового виконання рішень про часткове погашення суми заборгованості та наявність її залишку у розмірі 80 856 360,19 грн., проте відповідач вказані обставини не прийняв до уваги.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

20 вересня 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В.Е. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №57262979 з примусового виконання наказу №916/1013/17, виданого 01 серпня 2017 року Господарським судом Одеської області про стягнення з КП «ТМО» на користь Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» заборгованості по послугам виробництва та постачання теплової енергії по договору №05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05 листопада 2009 року в загальній сумі 279 833 355,19 грн., 3% річних в сумі 2 438 977,20 грн., інфляційних збитків в сумі 9 965 233,99 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 215 236,74 грн.

Пунктом 3 зазначеної постанови вирішено стягнути з КП «ТМО» виконавчий збір у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».

20 вересня 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В.Е. виніс постанову про стягнення з КП «ТМО» виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню у розмірі 29 245 280,31 грн.

20 вересня 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В.Е. виніс постанову про приєднання виконавчого провадження №57262979 до зведеного виконавчого провадження №49692669, оскільки на виконанні у Відділі примусового виконання рішень перебувають виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з одного й того ж боржника, ТОВ «ТМО».

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Кузьменко О.С. в рамках виконавчого провадження також виніс такі постанови:

- від 04 лютого 2020 року про арешт коштів боржника;

- від 16 березня 2020 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Згідно розпорядження державного виконавця від 16 березня 2020 року, у зв`язку з надходженням від КП «ТМО» коштів у сумі 8 475 663,00 грн., перераховано 2 091 003,27 грн. на рахунок ПАТ «Одеська ТЕЦ», а кошти у сумі 209 100,33 грн. (виконавчий збір), 69,00 грн. (витрати за користування АСВП) та 141,12 грн. (витрати виконавчого провадження) на рахунок держави.

У відповідності до розпорядження від 27 березня 2020 року, у зв`язку з надходженням від КП «ТМО» коштів у сумі 6 718 661,74 грн., перераховано 346 886,05 грн. на рахунок ПАТ «Одеська ТЕЦ», а кошти у сумі 34 668,61 грн. (виконавчий збір) на рахунок держави.

13 квітня 2021 року від ПАТ «Одеська ТЕЦ» надійшла заява від 29 березня 2021 року вих. №13/13-474 про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з чим 16 квітня 2021 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Кузьменко О.С. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 16 квітня 2021 року вих. №57262979/20-1 Відділ примусового виконання рішень направив на виконання до Відділу примусового виконання рішень в Одеській області постанову про стягнення виконавчого збору від 20 вересня 2018 року ВП №57262979, зазначаючи, що при виконанні рішення стягнуто виконавчий збір у розмірі 243 788,94 грн., залишок нестягнутого виконавчого збору складає 2 900 491,37 грн.

23 червня 2021 року Відділ примусового виконання рішень в Одеській області склав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки, всупереч пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5, у поданій заяві стягувач не вказав відомості щодо способи перерахування стягнутих з боржника грошових сум та реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника сум.

У листі від 07 липня 2021 року за вих. №57262979 Відділу примусового виконання рішень повідомив про спосіб перерахування стягнутих коштів та реквізити рахунку, відкритого у банку.

Листом від 28 липня 2021 року за вих. №03/01-1014 ПАТ «Одеська ТЕЦ» повідомило Відділ примусового виконання рішень про те, що відповідно до бухгалтерської довідки АТ «Одеська ТЕЦ» від 27 липня 2021 року №03/01-1014 заборгованість КП «ТМО» перед АТ «Одеська ТЕЦ» станом на 20 вересня 2018 року (станом на дату відкриття виконавчого провадження №57262979) складала 80 856 360,19 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, зокрема, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що була чинна на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57262979 від 20 вересня 2018 року) виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Тобто, норми Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Більше того, на це вказує і та обставина, що розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, яка є фактично стягнутою в межах виконавчого провадження.

Правова позиція щодо застосування статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі №420/1373/19, від 20 листопада 2019 року по справі №480/1558/19, згідно якої фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закон України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець може вирішити питання про стягнення виконавчого збору, як у постановах про відкриття виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2021 року у справі №640/4599/21.

З огляду на наведені положення законодавства, суд зазначає, що державний виконавець повинен визначити суму виконавчого збору, виходячи з розміру заборгованості, що підлягає примусовому стягненню з боржника, а тому сума виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню у розмірі 22 245 280,31 грн., визначена державним виконавцем у постанові про стягнення виконавчого збору від 20 вересня 2018 року, відповідає положенням чинного на час її винесення законодавства.

Стосовно доводів позивача, що державним виконавцем проігноровано той факт, що станом на час відкриття виконавчого провадження сума заборгованості була частково погашена, а тому і розмір виконавчого збору повинен був визначатись із залишку суми заборгованості, про що відповідач повідомлявся за два місяці до відкриття виконавчого провадження, суд зазначає, що вказані обставини спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: листом ПАТ «Одеська ТЕЦ» (вих. №03/01-1014), датованим 28 липня 2021 року. Тобто вказаний лист про залишок суми заборгованості був направлений відповідачу після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а не за два місяці до відкриття виконавчого провадження, як про це зазначає позивач. Крім того, ПАТ «Одеська ТЕЦ», звертаючись до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження не вказувала про те, що заборгованість КП «ТМО» частково погашена.

Таким чином, позовна вимога КП «ТМО» про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 20 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №57262979 задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов КП «ТМО» не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати (судовий збір) розподілу між сторонами не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б; ідентифікаційний код 34674102);

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622);

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовського, 37; ідентифікаційний код 43315529).

Суддя В.А. Кузьменко