Справа № 380/13549/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/13549/21 пров. № А/857/21359/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 380/13549/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Мартинюк В. Я.,

час ухвалення рішення 08.10.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив визнати протиправними дії щодо повернення без прийняття рішення заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зобов`язати повторно розглянути звернення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що саме лише подання позивачем передбачених п.7 Порядку документів не свідчить про наявність у нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. В компетенції МВС України є аналіз та дослідження змісту таких документів, у разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь-якого з рішень. Зазначає, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» позивач для проходження МСЕК не скеровувався, тому ці факти стали підставою для повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу. Таким чином дії відповідача є правомірними, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що в порушення п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції №850, відповідачем не прийнято будь-якого рішення за результатами розгляду його заяви разом з висновком Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області. Крім того, матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу не були розглянуті по суті, а повернуті без прийняття жодного рішення. Звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено повноважень відповідача про повернення документів без прийняття рішення. При цьому, прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією МВС України. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Свідоцтвом про хворобу №671 від 17 грудня 2013 року встановлено наявність у ОСОБА_1 захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та непридатність до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 333216 від 16 грудня 2017 року у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності до 01 січня 2021 року.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія 12 ААА № 011295) позивачу встановлено 45 % втрати професійної працездатності по причині захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (дата огляду 17 грудня 2019 року).

Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою (рапорт) про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області скеровано подані позивачем на призначення одноразової грошової допомоги документи до МВС України для призначення.

При цьому, Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом від 16 липня 2021 року № 32658/15-2021 матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернув на доопрацювання.

Зі змісту листа вбачається, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, зокрема ОСОБА_1 , Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на неналежне оформлення документів, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами. Зокрема, вказано про проведення медико-соціальної експертної комісії з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведені медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, що унеможливлює прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком.

Неприйняття МВС України жодного рішення за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 зумовило звернення позивача в суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.п.1,2,3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Виплату одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції регламентувала стаття 23 Закону України Про міліцію № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12 травня 2007 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п.2 цієї Постанови виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 року за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ.

Міністерству внутрішніх справ установлено завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року (п. 3 постанови № 707).

З 07 листопада 2015 року Закон України Про міліцію втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України Про Національну поліцію №580-VІІІ від 02 липня 2015 року.

Відповідно до абз.3 п.15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що передбачені в Законі України Про міліцію гарантії соціального та правового захисту (в тому числі право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю) для працівників міліції продовжують діяти та поширюються на колишніх працівників міліції, а порядок їх реалізації визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.23 Закону України Про міліцію № 565-ХІІ Кабінет Міністрів України 21 жовтня 2015 року прийняв постанову, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

П.2 цієї Постанови передбачає, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII Про внесення змін до статті 23 Закону України Про міліцію щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Відповідно до п.2 Порядку №850 у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп.2 п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

П.7 цього Порядку № 850 передбачає, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Перелік необхідних для виплати одноразової грошової допомоги документів встановлено також пунктами 5, 6 Порядку № 707.

Відповідно до п.8, 9 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічні норми містить пункт 7 Порядку № 707 від 12 травня 2007 року, що діяв до набрання чинності Порядком № 850.

Згідно з п.10,11 Порядку 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та 16 грудня 2017 року йому призначено третю групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, отримане в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Матеріалами справи стверджується, що позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області із заявою/рапортом щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, що настала внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, до якого додав документи, які вважає достатніми та належно оформленими.

Разом з тим, Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повідомив, що вказані документи повернуто на адресу Ліквідаційної комісії ГУ МВС у Львівській області як такі, що не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується листом № 177/31/01-2021 від 18 червня 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що норми як Порядку № 850 (пункт 8), так і Порядку № 707 (пункт 7) встановлюють єдиний алгоритм дій органів МВС щодо розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги та прийняття рішення щодо її виплати/відмови у виплаті: керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції в 15-денний строк з дня реєстрації документів зобов`язаний сформувати висновок щодо наявності/відсутності підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги та скерувати його до МВС разом з документи, що надійшли від заявника; МВС в місячний строк після надходження документів (висновку органу, в якому проходив службу заявник, та наданих заявником документів) приймає одне з двох можливих рішень: 1) про призначення грошової допомоги і надсилає його разом із документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги; 2) про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, колегія зазначає, що, оцінюючи дії МВС України щодо повернення матеріалів ОСОБА_1 з мотивів, зазначених у листі №177/31/01-2021 від 18 червня 2020 року, відповідач за результатами розгляду поданих документів зобов`язаний був прийняти одне із двох рішень: про призначення грошової допомоги або про відмову у призначення цієї допомоги.

Однак Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України жодного із цих рішень не прийнято, натомість документи на призначення одноразової грошової допомоги повернуто.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що можливість повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, ні Порядком №850, ні Порядком № 707 не передбачено, а тому повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачеві, а не повертати матеріали, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.п.1,2,3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 380/13549/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 23 лютого 2022 року.