Справа № 380/11823/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язати вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2, ГУПФУ у Львівській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у переводі з пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з 06.07.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби.

Підставою позову зазначено те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії. ОСОБА_1 вважає, що стаж який дає їй право на пенсію державного службовця неправомірно неврахований відповідачем. Наголошує, що відмовляючи в зарахуванні до стажу для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХХІ періодів роботи в органах державної податкової служби, відповідач грубим чином порушив право позивача на соціальне забезпечення, не взявши до уваги норми чинного законодавства щодо обчислення стажу державного стажу.

Ухвалою суду від 27.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ГУПФУ у Львівській області проти позову заперечило з підстав викладених у відзиві. Вказано про відсутність обов`язку призначення пенсії позивачу, оскільки рішення про відмову у такому призначенні прийнято іншим територіальним органом Пенсійного фонду. По суті спору відповідач 1 зазначив, що період роботи в органах державної податкової служби позивач обіймала посади, за якими присвоювалися спеціальні звання, а не ранги державного службовця. Такі посади згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №503-Р не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, а відтак не зараховуються до стажу служби який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723.

Ухвалою від 20.10.2021 суд задовольнив клопотання відповідача 1 та залучив до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ у Хмельницькій області).

ГУ ПФУ у Хмельницькій області надало відзив на позов. Звертає увагу, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, а саме ті з них, що ст. 37 Закону №3723-ХХІ встановлені для осіб які мають менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 позивач не мала 10 років стажу державної служби та не перебувала на посадах передбачених ст. 25 Закону №3723-ХХІ. Крім того зазначено, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій. Враховуючи викладене, відповідач 2 вважає, що відсутні підстави для скасування спірного рішення.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася 06.07.2021 до Пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком обчисленої за нормами закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу.

Рішенням ГУПФУ у Львівській області від 12.07.2021 №18 позивачу відмовлено у задоволенні її заяви. Вказане рішення мотивовано тим, що у ОСОБА_1 відсутні періоди роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Вважаючи вказане рішення протиправним, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІі пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Із трудової книжки позивача НОМЕР_2 /арк. спр. 13-28/ з`ясовано, що ОСОБА_1 працювала в органах Державної податкової служби з 12.04.1995 по 19.08.2002 - 7 років 4 місяці 7 днів та з 29.06.2006 по 06.07.2021 (день звернення до ГУПФУ) - 15 років 0 місяців 7 днів.

Тобто, у позивача як станом 01.05.2016 були наявні 10 років стажу так і на день звернення із заявою про переведення станом на 06.07.2021 - 20 років стажу державної служби у податкових органах, що відповідає приписам ст. 37 Закону №3723-XII та дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ. Також ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на день звернення до відповідача 1 досягла віку 61 рік, що відповідає приписам ст. 26 Закону №1058-IV.

Наявність у позивача необхідного страхового стажу у свою чергу підтверджується довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років /арк. спр. 31-33/. Тобто три умови дотримано.

Зі змісту правових норм, які регулюють порядок призначення пенсії в системі загальнообов`язкового державного страхування, суд дійшов висновку, що відмовляючи особі у призначенні пенсії чи переведенні з одного виду пенсії на інший, територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, визначити розмір страхового та спеціального (пільгового) стажу особи, яка звернулась до призначення пенсії, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Суд зауважує що в оскаржуваному рішенні відповідачем 2 не спростовується наявність у позивача стажу у часовому співвідношенні. Як на підставу відмови ГУ ПФУ у Хмельницькій області покликається на відсутність періодів роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Зазначено, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не враховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Суд такі доводи оцінює критично з огляду на наступне.

Пунктом 8 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», якою затверджений Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст. 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

- на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання, […].

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. […].

Частиною 17 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Пунктом 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абз. 1, 2 п. 344.1 ст.344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

В постанові від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13 (№ рішення в ЄДРСР 35667359) Верховний Суд України з посиланням на норми Закону № 509-XII вказав, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

В зазначеній постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Також колегія суддів в постанові зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №503-р «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Частиною 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Враховуючи викладене, період роботи позивача з 12.08.1995 по 19.08.2022 та з 29.06.2006 по 06.07.2021 (дата звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця) зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд вважає помилковими висновки відповідача, викладені у спірному рішенні про відмову в переведенні на пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», з підстав відсутності у позивача необхідного стажу державної служби, а тому рішення ГУПФУ у Хмельницькій області належить скасувати як протиправне.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України може вийти за межі позовних вимог, та обирає належний спосіб захисту порушеного права

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 ГУПФУ в Хмельницькій області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме ГУПФУ у Хмельницькій області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

У задоволенні вимог до ГУПФУ у Львівській області суд відмовляє, оскільки судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що ГУПФУ в Львівській області приймались рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

ГУПФУ в Львівській області здійснено лише направлення позивачу рішення про відмову у призначенні пенсії, яке прийняте ГУПФУ у Хмельницькій області.

Крім того, суд звертає увагу, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Отже, оскільки позивач має відповідний стаж на посаді державної служби, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку що наявні правові підстави зобов`язати ГУПФУ у Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби позивача та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2021 з урахуванням позиції суду викладеної у рішенні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Крім того, суд вважає за необхідно наголосити, що відповідно до абз.1 п. 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та обраний судом спосіб захисту та відновлення прав позивача, сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн. підлягає стягненню з відповідача 2, оскільки позов задоволено до ГУПФУ у Хмельницькій області на користь позивача.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У позові ОСОБА_1 вказала орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, проте доказів на понесення таких витрат не надано. Отже, суд не вирішує питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 12.07.2021 №18.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області () зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи в органах державної податкової служби та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2021 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області () судові витрати у виді судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.