Справа № 640/26084/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м. Київ № 640/26084/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, )

до Приватного акціонерного товариства "КВАЗАР" (04316, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3, )

про стягнення заборгованості,

та зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "КВАЗАР" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління ДПС у м. Києві з позовом до Приватного акціонерного товариства "КВАЗАР" (далі - ПрАТ "КВАЗАР") про стягнення податкового боргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 17.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

18.12.2020 ПрАТ "КВАЗАР" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві стосовно визначення розміру податкового боргу, зазначеного в податкових деклараціях № від 16.11.2018 на суму 10589714 грн та № від 18.03.2019 на суму 10732753 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві скасувати податковий борг в розмірі 21074132,70 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 24.12.2021 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №640/26084/20. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Подальший розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

ПрАТ "КВАЗАР" повторно в судове засідання не з"явилося та не скерувало представника. Справу розглянуто за участю представника ГУ ДПС у м. Києві.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПрАТ "КВАЗАР" ( ) перебуває на обліку в органах ДПС та є платником податків за основним місцем обліку.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків, за ПрАТ "КВАЗАР", на момент звернення Головного управління ДПС у м. Києві до суду з позовом, обліковувалась заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість у розмірі 30367890,36 грн. Заборгованість виникла з підстав несплати відповідачем самостійно визначених в податкових деклараціях з податку на додану вартість сум податкових зобов`язань з вказаного податку, а також донарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, згідно податкового повідомлення-рішення №027876409 від 18.11.2019.

18.11.2019, на підставі акту перевірки від 25.10.2019 №5502/26-15-04-09-20/14314038, Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення №027876409, яким відповідачу нараховано штрафні санкції у сумі 2902,64 грн. за платежем податок на додану вартість.

Вказане рішення направлялось на адресу ПрАТ "КВАЗАР" та було вручено його уповноваженому представнику. В адміністративному та судовому порядку рішення не оскаржувалось.

Крім того, за результатами здійснення фінансово-господарської діяльності відповідачем подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

- № від 16.11.2018 на суму 10 344 282,36 грн. (термін сплати 30.11.2018);

- № від 19.12.2018 на суму 114 404,00 грн. (термін сплати 30.12.2018);

- №8645 від 21.01.2019 на суму 87 446,00 грн. (термін сплати 30.01.2018);

- № від 18.02.2019 на суму 26 232,00 грн. (термін сплати 01.03.2019);

- № від 18.03.2019 на суму 10 729 850,36 грн. (термін сплати 30.03.2019);

- № від 17.07.2020 на суму 9 062 773,00 грн. (термін сплати 30.07.2020).

Самостійно визначені відповідачем суми податкових зобов`язань за поданими деклараціями не сплачено.

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом сформовано податкову вимогу №245353-17 від 06.12.2018 та №2/220 від 27.11.2001, яка була вручена уповноваженим особам ПрАТ "КВАЗАР".

Доказів оскарження вказаної податкової вимоги у адміністративному чи судовому порядку суду не надано.

Доказів сплати вказаної заборгованості суду також не надано.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу у добровільному порядку, контролюючий орган звернувся до суду з позовною заявою про його стягнення.

Задля стягнення суми податкового боргу з ПрАТ "КВАЗАР", контролюючий орган, у відповідності до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Звертаючись з зустрічним позовом, ПрАТ "КВАЗАР" висловило незгоду з частиною заявленого контролюючим органом до стягнення податкового боргу у розмірі 21 074132,70 грн. Зокрема зауважено, що податкове зобов`язання, сума якого вказана у податковій декларації № від 16.11.2018 - 10 589 714,00 грн. та податковій декларації № від 18.03.2019 - 10 732 753,00 грн., визначена помилково, а тому не є узгодженою, а відтак не може вважатися податковим боргом. При цьому дії контролюючого органу щодо перевірки повноти нарахування ПрАТ «КВАЗАР» податку на додану вартість та визначення його розміру вважає такими, що не узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України. Роз`яснено, що підставою для складання податкової звітності з податку на додану вартість, а саме податкових декларацій № від 16.11.2018 на суму 10 589 714,00 грн. та № від 18.03.2019 на суму 10 732 753,00 грн, були операції з погашення кредитної заборгованості перед АТ «Сбербанк» шляхом залишення за собою останнім іпотечного майна ПрАТ «КВАЗАР» в рахунок погашення цієї заборгованості. ПрАТ «КВАЗАР» вважає, що при цьому зміст господарської операції, пов`язаної із вибуттям із володіння майна ПАТ «КВАЗАР», визначено всупереч приписам Податкового кодексу України і Цивільного кодексу України, а тому суму податкового зобов`язання з ПДВ було зазначено в деклараціях помилково.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Пунктом 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 46.1 ст.46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця).

Як вбачається зі змісту зустрічного позову, ПрАТ «КВАЗАР» не оскаржує податковий борг, обрахований контролюючим органом на підставі поданих податкових декларацій № від 19.12.2018 на суму 114 404,00 грн. (термін сплати 30.12.2018); №8645 від 21.01.2019 на суму 87 446,00 грн. (термін сплати 30.01.2018); № від 18.02.2019 на суму 26 232,00 грн (термін сплати 01.03.2019); № від 17.07.2020 на суму 9 062 773,00 грн. (термін сплати 30.07.2020).

Однак, суми податкових зобов`язань, зазначені в деклараціях № та № вважає помилковими.

З цих підстав суд зазначає, що порядок внесення змін до податкової звітності визначено ст.50 ПК України.

Як вбачається з п.50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Доказів внесення змін до податкової звітності у зв`язку з внесенням помилкових даних, ПрАТ «КВАЗАР» суду не надано.

При цьому, за змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що нормами податкового законодавства не передбачено оскарження грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків, суд вважає доводи ПрАТ «КВАЗАР» щодо неправомірності віднесення контролюючим органом несплачених сум податкових зобов`язань, зазначених в деклараціях № та №, до податкового боргу необґрунтованими.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначене податкове повідомлення-рішення контролюючого органу були направлено та вручено уповноваженій особі ПрАТ "КВАЗАР".

Пунктом 57.3 ст.57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Суми самостійно визначених та розрахованих контролюючим органом податкових зобов`язань, не погашені в установлені строки сплати, оскарження рішення контролюючого органу не здійснювалось.

Доказів зворотного суду не надано.

Згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Контролюючим органом сформовано податкову вимогу №245353-17 від 06.12.2018 та №2/220 від 27.11.2001, яка була вручена уповноваженим особам ПрАТ "КВАЗАР".

Доказів оскарження в адміністративному або судовому порядку вказаної податкової вимоги суду не надано.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Статтею 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Станом на день вирішення спору доказів на підтвердження сплати податкового боргу суду не надано. Несплата податкового боргу до Державного бюджету України є порушенням економічних інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених позовних вимог первісного позову, а також виходячи із змісту позовних вимог зустрічного позову, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити у повному обсязі.

2. У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "КВАЗАР", - відмовити.

3. Стягнути на користь Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) кошти платника податків Приватного акціонерного товариства "КВАЗАР" (04316, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 3, ) з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 30 367890 (тридцять мільйонів триста шістдесят сім тисяч вісімдесят дев`яносто) грн. 36 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська