Справа № 152/1363/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/1363/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Соколовська Т.О.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

24 лютого 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

представник позивача - Бочевар М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Провідного фахівця відділу цифрової ініформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюка Любомира Миколайовича, Державної служби України з питань безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспотрі, зафіксоване в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бочевар М.П., звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до провідного фахівця відділу цифрової трансформації та інформаційно - технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюка Л.М., Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00000446 від 21.10.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представники відповідачів в судове засідання не з"явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 .

02.04.2021 позивач передав за договором оренди автомобіля у платне користування належний йому автомобіль марки MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , строком на три роки. Відповідно до акту приймання - передачі до договору оренди №2 від 02.04.2021 ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв вищезазначений транспортний засіб в оренду.

Також встановлено, що ОСОБА_2 здійснює перевезення орендованим автомобілем вантажу приватного підприємства « O.L.KAR - АГРОЗООВЕТ - СЕРВІС».

20.10.2021 о 13 год.30 хв. водій ОСОБА_2 виїхав з м.Шаргород за маршрутом 43/Запоріжський на автомобілі MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до маршрутного листа № 74704 від 19.10.2021 водій перевозив вантаж з м.Шаргород до Криворізької та Запоріжської областей.

Згідно маршрутного листа та видаткових накладних автомобіль виїхав з вантажем загальною масою 10022 кг, який був розфасований по коробкам та закріплений рівномірно по периметру напівпричепа від першої точки перевантаження до останньої. Всього водій здійснив вісім перевантажень вантажу, перше перевантаження відбулося 21.10.2021 о 12 год.15 хв..

21.10.2021 провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно - технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00000446 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

З постанови вбачається, що 21.10.2021 о 5 год.43 хв. за адресою М-04 км 186 +237 Донецька область, зафіксовано транспортний засіб MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 15,9% (4,181 тон), за що власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WAGA - WIM35, зав.№7, який відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134 - 1:2010 та ДСТУ 7363:2013 і має сертифікат відповідності UA.TR.113 - 0619/05F - 21 від 13.04.2021, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією сертифікату відповідності типу засобів вимірювальної техніки UA.TR.113 - 0619/05F - 21 від 23.07.2021, копією сертифіката перевірки типу, копією експертного висновку щодо відповідності автоматичного контролю у русі «WAGA» вимогам нормативних документів, копію схеми організації руху.

Зокрема, як вбачається з сертифікату відповідності UA.TR.113 - 0619/05F - 21 від 23.07.2021 прилад автоматичний для зважування дорожніх засобів у русі WAGA - WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго - габаритного контролю «WAGA») за результатами проведених досліджень та випробувань відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA - WIM35 таким вимогам були проведені випробування, викладені в п.5.2 ДСТУ OIML R 134 - 1 та 4.2.1, 4.4.2 ДСТУ 7363:2013, зокрема випробування в русі; випробування для основної похибки під час випробування в русі; оцінювання програмного продукту Wimer версія 2.408.034. Клас точності під час визначення маси транспортного засобу в русі - 10. Клас точності під час визначення навантаження на одинарну вісь та групу осей - F. Розташований: автомобільна дорога М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварене (на м.Волгоград через м.м. Дніпро, Донецьк ), км 186 + 337.

Відповідно до експертного висновку, зареєстрованого в Адміністрації ДС спеціального зв`язку та захисту інформації України 29.12.2020 за №1211 автоматичний пункт ваго - габаритного контролю у русі «WAGA» відповідає вимогам нормативних документів «Автоматичний пункт ваго - габаритного контролю у русі «WAGA». Технічні вимоги за критерієм технічного захисту інформації» з рівнем гарантії Г-2.

Із копії сертифікату перевірки типу UA.TR.113 - 0619- 21 від 14.03.2021 вбачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA - WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго - габаритного контролю «WAGA») відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічного регламенту.

Позивач, не погодившись з притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням адміністративного стягнення, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, оскільки 02.04.2021 передав за договором оренди автомобіля у платне користування належний йому автомобіль марки MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , строком на три роки, який здійснює перевезення орендованим автомобілем вантажу приватного підприємства «O.L.KAR - АГРОЗООВЕТ - СЕРВІС».

Крім того позивач зазначив, що у справі відсутні докази, які свідчать про налагодженість системи зважування в русі WIM, похибку зважування, наявність зони габаритно - вагового контролю та доказів перевищення нормативних параметрів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху України.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП унормовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За визначенням наведеним у статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

П.1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За визначенням, наведеним у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" великовагові та великогабаритні транспортні засоби-це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" закріплено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

П. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

В свою чергу у пункті 3 Правил №30 зазначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.1 розділу 22 "Перевезення вантажу" ПДР встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

За приписами пункту 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги-4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах-4,35 м), за довжиною-22 м (для маршрутних транспортних засобів-25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів-понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь-11 т (для автобусів, тролейбусів-11,5 т), здвоєні осі-16 т, строєні-22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь-11 т, здвоєні осі-18 т, строєні-24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі-понад 16 т, строєні осі-понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів-навантаження на одиночну вісь-понад 11 т, здвоєні осі-понад 18 т, строєні осі- понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах-понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

За змістом ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян- суб`єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Та обставина, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу, формує в його (позивача) діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП.

Згідно матеріалів справи, 21.10.2021 провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно - технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00000446 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

З постанови вбачається, що 21.10.2021 о 5 год.43 хв. за адресою М-04 км 186 +237 Донецька область, зафіксовано транспортний засіб MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 15,9% (4,181 тон), за що власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Так, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 73 КАС України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно п.п.2,16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Таким чином, положення вищезазначених правових норм надають право посадовим особам Укртрансбезпеки використовувати інформацію технічного запису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення, а зафіксована технічним засобом інформація може розцінюватися як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що порушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП зафіксоване за допомогою технічного засобу WAGA - WIM35, зав.№3, який відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134 та ДСТУ 7363:2013 і має сертифікат відповідності UA.TR.113 - 0619/02F - 21/1 від 17.06.2021.

В матеріалах справи знаходяться надані представником відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті копії сертифікату відповідності UA.TR.113 - 0619/02F - 21/1 від 17.06.2021, сертифікату перевірки типу та експертного висновку щодо відповідності автоматичного контролю у русі «WAGA» вимогам нормативних документів, копію акту приймання робіт з поточного середнього ремонту, копію гарантійного паспорту.

Як слідує із сертифікату відповідності UA.TR.113 - 0619/02F - 21/1 від 17.06.2021 прилад автоматичний для зважування дорожніх засобів у русі WAGA - WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго - габаритного контролю «WAGA») за результатами проведених досліджень та випробувань відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA - WIM35 таким вимогам були проведені випробування, викладені в п.5.2 ДСТУ OIML R 134 - 1 та 4.2.1, 4.4.2 ДСТУ 7363:2013, зокрема випробування в русі; випробування для основної похибки під час випробування в русі; оцінювання програмного продукту. Клас точності під час визначення маси транспортного засобу в русі - 10. Клас точності під час визначення навантаження на одинарну вісь та групу осей - F. Розташований: автомобільна дорога біля с. Лукашеві, Н-08 Бориспіль - Маріуполь, км 468 + 739 Запорізький район Запорізька область GPS: 47.965246189, 34.974789271 (а.с.75).

Відповідно до експертного висновку, зареєстрованого в Адміністрації ДС спеціального зв`язку та захисту інформації України 29.12.2020 за №1211 автоматичний пункт ваго- габаритного контролю у русі «WAGA» відповідає вимогам нормативних документів із захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Автоматичний пункт ваго - габаритного контролю у русі «WAGA» з рівнем гарантії Г-2 .

За змістом сертифікату перевірки типу UA.TR.113 - 0619- 21 від 13.04. 2021 прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA - WIM35 (у складі Автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA») відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою КМУ №94 від 13.01.2016.

При цьому, як зазначено відповідачем 2, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт міститься на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.Ua/r/a/BM00000446/. Посилання на веб-сайт в мережі Інтернет мітиться також і в оскаржуваній постановах.

Адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі за адресою: М-04 Знам`янка -Луганськ - Ізварине (на м. Волгоград через мм. Дніпро, Донецьк), км 186+237' (зав.№7), яка знаходиться в межах ділянки, що зазначена в сертифікаті

Крім того, в ході розгляду справи, суду першої інстанції було надано інформаційну картку габаритно-вагового контролю, в якій зазначено, що „ транспортний засіб НОМЕР_1 зафіксовано за адресою: М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине (на м. Волгоград через мм. Дніпро, Донецьк), км 186+237 (зав.№7) 2021-10-21 05:43:48.686, координати 48.3992 34.83017, із перевищенням вагових параметрів.

Зазначене спростовує доводи апелянта про наявність невідповідностей в зазначених вище документах.

Зважаючи на вищевказане, колегія суддів вважає, що відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення є належним доказом по справі.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта відносно того, що на автомобільній ділянці М-04 станом на 21.10.2021 року систем зважування у русі ВІМ встановлено не було, оскільки встановлено, що майданчик зважування в русі WIM 20 (WAGA-WIM 35, заводський №7) був споруджений на км 186+337 автомобільної дороги М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2021 № 416 внесено зміни до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, -який додається до постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 № 55 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення», відповідно до яких передбачено об`єднання доріг М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка та М-04 Знам`янка - Луганськ - Ізварине в М-30 Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине.

Таким чином, фактичне місце розташування майданчика зважування в русі WIM 20 (WAGA-WIM 35. заводський № 7) не змінилось, але його теперішня адреса відповідає км 949+526 автомобільної дорогоМ-30 - Умань - Дніпро- Ізварине.

Про вказане свідчить відповідь Державного агентства автомобільних доріг «Укравтодор) від 20.12.2021 №5741/1/07-01/16-5958/10-21 на адвокатський запит адвоката Гонтар П.А. (наявна в матеріалах справи).

В свою чергу позивач, як на одну з підстав для скасування оскаржуваної постанови посилається на те, що всупереч КУпАП та Інструкції №512 остання не містить інформації про категорію транспортного засобу.

Колегією суддів досліджено зміст постанови серії ВМ №00000446 від 21.10.2021 та встановлено, що остання відповідає вимогам ст.283 КУпАП та містить відомості, передбачені вказаною правовою нормою.

Більше того, оскаржувана постанова, згідно вимог п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. №1174, містить інформацію про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

При цьому, як вірно звернуто увагу відповідачем 2, згідно п.3 Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, вказане свідчить, що Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

Також, не може слугувати підставою для висновку про хибність здійсненого посадовою особою органу Держслужби з безпеки на транспорті розрахунку перевищення нормативних параметрів, саме лише здійснення власного розрахунку представником позивача та посилання останнього на те, що без встановлення типу транспортного засобу неможливо вірно розрахувати перевантаження.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень представника відповідача 2, які містяться у відзиві на апеляційну скаргу та які направлялись на електронну адресу представника позивача, однак не спростовані останнім, перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги (п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174).

Відсоткове перевищення навантаження на осі транспортного засобу здійснено із врахуванням 16% відсоткової похибки, як це передбачено ДСТУ ОІМL R 134-1:2010 (ОІМL R134-1:2006, IDT).

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення навантаження на вісь транспортного засобу здійснюється за формулою:

М факт - М макс - похибка пристрою*М факт

% перевищення =_____________________________*100%

М макс

де М факт-фактична маса навантаження на ось транспортного засобу, зафіксована в автоматичному режимі,

М макс - максимально допустима п. 22.5. Правил маса навантаження на осі;

Тобто, фактично зафіксоване навантаження на здвоєні осі транспортного засобу склало 15181 кг замість 11000 дозволених.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиничну вісь виглядає так (15181-11000-16%* 15181)/11000)* 100= 15,9 %.

Стосовно доводів представника ОСОБА_1 в тій частині, що останній не являється суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки є лише власником транспортного засобу MAN TGA 18.310, днз НОМЕР_1 , а користувачем згідно договору оренди №2 від 02.04.2021 є ОСОБА_2 , колегія суддів вказує на наступне.

За приписами ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу. Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, ст. 279-3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Отже, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів" від 14 листопада 2018 року №1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Так, згідно пунктів 3, 21 вказаного Порядку, підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Таким чином, саме з ініціативи власника транспортного засобу вносяться до реєстру відомості про належного користувача транспортного засобу.

В матеріалах справи міститься договір оренди від 02.04.2021, за умовами якого ОСОБА_1 передає за договором оренди автомобіля у платне користування належний йому автомобіль марки MAN TGА 18.310, державний номерний знак НОМЕР_1 , строком на три роки ОСОБА_2 .

При цьому, згідно п.32 вищевказаного договору, Договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення, однак матеріали справи не містять відомостей, що договір оренди від 02.04.2021 нотаріально посвідчений.

Варто звернути увагу і на те, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до сервісного центру МВС про реєстрацію належного користувача даного автомобіля, і що така реєстрація не відбулася з вини суб`єкта реєстрації.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки останній сам же належним чином не зареєстрував право користування транспортним засобом іншим суб`єктом господарювання, а також не дотримався вимог статті 14-1 КУпАП.

Варто звернути увагу, що позивач стверджуючи, що не був учасником дорожнього руху на момент вчинення адміністративного правопорушення та не є суб`єктом адміністративного правопорушення, одночасно надає оцінку діям відповідача 1 щодо фіксації вказаного порушення та обставинам його вчинення.

Стосовно посилання скаржника на відсутність в ПДР на момент вчинення адмінправопорушення дорожніх знаків 5.96.1 (початок зони габаритно-вагового контролю) і 5.96.2 (кінець зони габаритно-вагового контролю), колегія суддів вказує на те, що 03.06.2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" № 1534-IX (набув чинності 01.10.2021) який законодавчо закріплює автоматичну фіксацію порушень габаритно-вагових параметрів з 1 жовтня 2021 року, а отже відповідач 1 фіксуючи адміністративне правопорушення за допомогою засобів фото- й відеозапису, зокрема в автоматичному режимі через платформу «Зважування-в-русі» (система WiM) діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

Нормативно-правовим актом, на який посилає представник позивача лише доповнено ПДР знаками, які позначають зону габаритно-вагового контролю.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

В свою чергу, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні інкремінованого йому правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.