Справа № 640/32418/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Київ № 640/32418/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до1. Генерального штабу Збройних Сил України 2. Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність в частині невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно в загальній сумі 33 359,00 гривень;
- стягнути з Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в загальній сумі 33 359,00 гривень.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/32418/20.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від25.01.2021 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ).
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звільняючись з військової служби, у позивача виникле право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, проте така виплата на дату звернення до суду не проведена.
Відповідач (Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України) проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав того, що грошова компенсація вартості за неотримане речове майно виплачується винятково військовослужбовцям, тому відмова відповідача є правомірною.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
Згідно витягу з наказу начальника Головного управління персоналу-заступника начальника Генерального Штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 10 жовтня 2018 року №297, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) підполковника ОСОБА_1 , офіцера відділу супроводження підготовки у навчальних центрах управління підготовки персоналу Головного управління підготовки Збройних Сил України.
Відповідно до витягу з наказу начальника Головного управління підготовки Збройних Сил України -заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 16.11.2018 №261 підполковника ОСОБА_1 , офіцера відділу супроводження підготовки у навчальних центрах управління підготовки персоналу Головного управління підготовки Збройних Сил України, шпк "підполковник", тарифний розряд - 28, звільненого наказом Головного управління персоналу - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від "10" жовтня 2018 року № 297 у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу, вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у місті Києві військового комісаріату.
З "16" листопада 2018 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Листом від 10.12.2020 №292/4524 у Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Центр), за дорученням та в межах компетенції опрацьовано лист позивача від 26.11.2020 року, щодо виплати грошової компенсації вартості за не отримане речове майно (далі - компенсації).
В листі зазначено, позивач звернувся до Центру з рапортом про виплату компенсації 16.11.2018 року. На зазначену дату (станом на 16.11.2018 року) в Центрі були відсутні відповідні бюджетні призначення. У зв`язку з цим та в силу статті 48 Бюджетного кодексу України у Центра не було правових підстав для взяття бюджетних зобов`язань щодо виплати компенсації і проведення її виплати. Зазначену обставину було доведено до позивача під особистий підпис та роз`яснено право передбачене абзацом 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, а саме залишення у списках частини до проведення повного розрахунку.
Зазначено, кошти для виплати компенсації були виділені та надійшли до Центру 22.11.2018 року. З метою недопущення порушень п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 (далі - Порядок), який передбачає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям. Центр звернувся з клопотанням до начальника Головного управління підготовки Збройних Сил України, повідомити чи станом на 22.11.2018 року позиваяч перебуває у списках особового складу Управління. Листом начальника Головного управління підготовки Збройних Сил України було проінформовано Центр, що позивача виключено із списків особового складу 16.11.2018 року. Тобто станом на 17.11.2018 року позивач втратив статус військовослужбовця.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XIІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-XII).
Згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно з п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 за №797/30665 (Інструкція №475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно». Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
З вищенаведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Таким чином, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Крім того, в пункті 4 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
За таких обставин, доводи відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно є необґрунтованими.
Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17 (адміністративне провадження №К/9901/38716/18).
Дана позиція підтримана та доповнена у постанові Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №2040/7697/18 наступними висновками.
У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Відповідно до довідки №718 від 16.11.2018, виданої на підставі наказу від 10.10.2018 №297, про вартість речового майна, що належить до видачі підполковнику ОСОБА_1 , загальна вартість такого майна становить 33359,00 грн.
Отже, враховуючи те, що позивач набув права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у день виключення зі списків особового складу військової частини, доказів проведеного розрахунку вартості речового майна на суму 33359,00 грн. відповідачем під час розгляду даної справи не надано, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо проведення виплати позивачу у день виключення зі списків військової частини (16.11.2018) грошової компенсації за неотримане речове майно.
При цьому, суд враховує, що позивач перебував на речовому забезпеченні в Центрі забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, враховуючи вказане позовні вимоги до Генерального штабу Збройних Сил України задоволенню не підлягають.
Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 33359,00 грн., відповідно до довідки №718 від 16.11.2018 про вартість речового майна, що належить до видачі.
Щодо заяви представника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За змістом частини першої статті 9-1 Закону України № 2011-XII продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2,3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Як встановлено судом, позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна.
Суд зазначає, що приписами Порядку №178 не визначений строк, протягом якого військовослужбовці після звільнення повинні звернутися за отриманням грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Суд встановив, що позивачу при звільненні не виплачена компенсація за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
Позивач звертався до відповідача із заявами про виплату такої компенсації.
Таким чином, суд вважає, що позивач добросовісно очікував на добровільну у позасудовому порядку виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Однак, тривала бездіяльність відповідача зумовила необхідність звернення позивача до суду за захистом свого права на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
З огляду на вказане, суд вважає, що строк звернення до суду необхідно обраховувати з листа відповідача від 10.12.2020.
З позовом до суду позивач звернувся 16.12.2020, що вбачається з відтиску штампу на поштовому конверті, тобто в межах строку, встановленого нормами статті 122 КАС України.
Враховуючи наведене, суд вважає посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду безпідставними.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно на суму 33359,00 грн., відповідно до довідки №718 від 16.11.2018 про вартість речового майна, що належить до видачі.
3. Зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 33359,00 грн. (тридцять три тисячі триста п`ятдесят дев`ять гривень 00 коп.), відповідно до довідки №718 від 16.11.2018 про вартість речового майна, що належить до видачі.
4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян