Справа № 680/12/22
Суддя: Олійник А. О.
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/12/22
№2-а/680/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Олійник А.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Книш С.І.,

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті,

представник відповідача адвокат Доготер О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

04 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до суду позовну заяву, яка надійшла 12 січня 2022 року, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ №00002742 від 10 грудня 2021 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Позов мотивує тим, що 10 грудня 2021 року уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено спірну постанову. Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі.

Вважає постанову незаконною, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження перевищення транспортним засобом встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Вказує, що він є лише власником сідлового тягача марки «DAF XF 95.430», д.р.н. НОМЕР_1 , який 01 червня 2021 року був переданий в оренду ФОП « ОСОБА_2 », а останній 14 червня 2021 року передав його в оренду ПП «Хорольська спілка перевізників», тому вважає, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Зазначає, що в день вчинення адміністративного правопорушення сідловий тягач «DAF FT 95 XF», д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом рухалися на автомобільній дорозі під керуванням водія перевізника ПП «Хорольська спілка перевізників», а отже належним користувачем сідлового тягача на момент вчинення правопорушення був перевізник ПП «Хорольська спілка перевізників». Водночас обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи або належного користувача.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року, а саме постанова не містить смуги руху, напрямку руху, інформації про напівпричеп, категорію, тип, масу транспортного засобу та іншу інформацію. Крім цього, представник позивача зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено в порушення вимог ст. 276 КУпАП, так порушення зафіксоване системою зважування в русі, керування якою здійснюється Центром оброблення даних, яке розташоване в Державному агентстві автомобільних доріг України (м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9), а розгляд справи фактично відбувався в Державній службі України з безпеки на транспорті (м. Київ, пр-т. Перемоги, 14), тобто не за місцем оброблення правопорушення. Також відповідачем не надано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки - технічного засобу WAGA WIM-35 зав. № 1, а також акту введення в експлуатацію вказаного технічного засобу. Вказує, що положення частини 1 статті 143, частини 5 статті 279-5 КУпАП, якими керувався відповідач під час винесення постанови, суперечать статтям 59,61, 62 Конституції України. Посилається на рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 р від 22 грудня 2020 року , яким визнано неконституційність положень ст. 14-1 КУпАП, яка за змістом аналогічна ст. 14-3 КУпАП, згідно якої позивача притягнуто до відповідальності, тому наголошує, що притягнення власника сідлового тягача ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП не відповідає Конституції України. Крім цього, порушено принцип індивідуальної визначеності, а також шляхом складання постанови в автоматичному режимі порушується право на захист позивача.

Представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті - адвокат Доготер О.Г. направила до суду відзив, в якому просила відмовити у позові.

Вважає, що позивач ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу - сідлового тягача марки «DAF FT 95 XF», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до ст. 14-3 КУпАП є належним суб`єктом адміністративного правопорушення. Нормативні параметри передбачені п. 22.5 ПДР визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів.

Оскаржувана постанова складена відповідно до вимог ст. 283 КУпАП та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП. Інструкцією № 512, на порушення вимог якої покликається позивач, затверджено лише форму, а зміст постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі. Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку п. 7 Порядку № 1174, інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних.

Спростовує доводи позивача, про те що статті 14-3, 229, 2795 2798 та 284 КУпАП - суперечать положенням Конституції України. Зміст КУпАП був підданий суттєвим змінам в порівнянні з редакцією від 17.11.2010 , зміст статті 143 чинного КУпАП не «дублює» зміст статті 141 КУпАП, а тому - посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 є необґрунтованим.

Вказує, що твердження позивача про відсутність індивідуалізації адміністративної відповідальності з огляду на ч.2 ст.33 КУпАП України, суперечить вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України, є необґрунтованими, оскільки підставою притягнення до відповідальності є диспозиція ч.2 ст.1321 КУпАП, а саме допущення руху великогабаритного та/або великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Щодо відповідності ч.1 ст. 14-3 КУПАП частині 3 статті 61 Конституції України, вказує, що позивачем не було належно обґрунтовано, яким чином положення ч.1 ст.143 та ч.4 ст.2793 КУпАП суперечать вищезазначеним положенням Конституції.

Стосовно права на захист вказує, що позивач жодним чином не був обмежений в праві на правову допомогу, мав можливість відповідно до ст.288 КУпАП оскаржити постанову у вищестоящий орган (посадовій особі), або в судовому порядку.

Також відповідач не погодився з сумою судових витрат на правничу допомогу, оскільки такі не співмірні із складністю справи.

Розгляд справи суд здійснює в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені згідно з частиною другою статті 268 КАС України.

Процесуальні дії у справі

13 січня 2022 року відкрито провадження, призначено розгляд справи на 21 січня 2022 року.

21 січня 2022 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю даних про отримання відповідачем копії позовної заяви.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 229 КАС фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

10 грудня 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00002742, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Згідно постанови 12 жовтня 2021 року о 15 год. 51 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область зафіксовано транспортний засіб «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси транспортного засобу на 12,1% (9,839 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 24,9% (10,737 тон). Постанова містить назву технічного засобу, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення зав. №1 WAGA-WIM35 (арк.спр.26-27).

Власником транспортного засобу «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 ,є ОСОБА_1 , тип транспортного засобу - загальний вантажний сідловий тягач -Е, повна маса - 19 200 кг, маса без навантаження 7125 кг, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (арк.спр.28).

Власником напівпричіпа-спеціалізованого, самоскида-Е марки «INTER CARS» моделі «NW», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , повна маса - 34000 кг, маса без навантаження 7000 кг, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (арк. спр.29).

Відповідно до копії договору оренди (суборенди) транспортних засобів №010621 від 01 червня 2021 року ФОП ОСОБА_1 передав у строкове платне користування ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб, сідловий тягач «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 (арк. спр.30-34).

ФОП ОСОБА_2 у свою чергу 31 травня 2021 року уклав договір оренди (суборенди) транспортних засобів №2-ХСП/05/2019 із ПП «Хорольська спілка перевізників», предметом якого є передача та прийняття відповідно у строкове оплатне користування транспортних засобів згідно з переліком , зокрема, сідлового тягача «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричіпа самоскида, д.н.з. НОМЕР_2 , про що також свідчать договір та акт прийому-передачі до договору (арк. спр.35-39).

Згідно з даними товарно-транспортної накладної № від 12 жовтня 2021 року автомобільний перевізник ПП «Хорольська спілка перевізників» автомобілем «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Inter Cars» НОМЕР_2 , здійснював перевезення вантажу - піску з відсівом дроблення насипом загальною вагою 22, 45 т. до с. Капустяни, Решетилівського району, Полтавської області. Загальна маса транспортного засобу з вантажем 35,25 т. (арк.спр. 40).

Даними листа Державного агентства автомобільних доріг України, адресованому адвокату Книш С.І. підтверджується, що майданчик зважування в русі WIM07 було споруджено на км 74+810 автомобільної дороги М-22 Полтава Олександрія в межах с. Підгірка у 4-му кварталі 2020 року. За інформацією Служби автомобільних доріг у Полтавській області, на балансі якої перебуває ця ділянка дороги, станом на 01 листопада 2021 року зазначений майданчик знаходився в зоні дії дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень ПДР» з табличками 7.2.1 «Зона дії» (3 км), які були встановлені на під`їзді до с. Підгорівка з боку м. Полтава на км 72+500 (праворуч) та з боку м. Кременчук на км 75+500 (ліворуч) у 1-му кварталі 2019 року (арк.спр.43-44).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Стосовно правомірності винесення відповідачем спірної постанови, слід зазначити таке.

В силу вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», зокрема це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.1 розділу 22 «Перевезення вантажу» ПДР встановлюється, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Отже пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Разом з цим, в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Щодо доводів позивача про те, що він не повинен нести адміністративну відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП у зв`язку з тим, що транспортний засіб перебував у користуванні ПП «Хорольська спілка перевізників», слід зазначити наступне.

Суд встановив, що транспортний засіб «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 ,належить позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п.2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таким чином, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пунктів 3, 21 яких підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача.

Таким чином, саме з ініціативи позивача вносяться до реєстру відомості про належного користувача транспортного засобу.

Позивач, в порушення вимог статті 77 КАС України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 , в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент розгляду справи та, що він звертався до сервісного центру МВС про реєстрацію належного користувача даного автомобіля, і що така реєстрація не відбулася з вини суб`єкта реєстрації.

Разом з тим, за умови наявності користувача вказаного транспортного засобу, відповідно до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач не був позбавлений можливості звільнитись від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили ПП «Хорольська спілка перевізників», як особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася б особисто до Держаної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Як наслідок, суд відхиляє доводи позивача про те, що адміністративну відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП він не повинен нести, оскільки транспортний засіб перебував у користуванні ПП «Хорольська спілка перевізників».

Суд встановив, що габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-22, км. 74+810 Полтавської області.

Представником відповідача до відзиву на позовну заяву надані експертний висновок, який свідчить про те, що автоматичний пункт ваго-габаритного контролю у русі «WAGA» відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Автоматичний пункт ваго-габаритного контролю у русі «WAGA», технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації з рівнем гарантій Г-2; сертифікат перевірки типу від 20.09.2021 №ANPR-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA», чинний до 19.09.2031; сертифікат перевірки типу від 21.09.2021 №SIZE-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю «WAGA», чинний до 20.09.2031), акт прийняття робіт від 07 жовтня 2021 року.

Водночас спірною постановою підтверджується, що транспортний засіб «DAF XF 95.430», д.н.з. НОМЕР_1 ,рухався загальною масою 49, 839 т., тобто із перевищенням нормативних вагових параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР, зокрема із перевищенням загальної маси транспортного засобу на 12,1% (9,839 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 24,9% (10,737 тон).

Законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу. У даній справі перевищення навантаження становить більше 2%.

Зазначені обставини позивач не спростував.

Також суд вважає за необхідне вказати, що товаро - транспортною накладною не спростовуються вагові параметри транспортного засобу, оскільки, відповідно до змісту абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Водночас механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Так, відповідно до п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи (п. 12 Порядку №1174).

Враховуючи вищенаведені положення закону та з урахуванням того, що згідно п. 4 Порядку №1174 основними функціями системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, є в тому числі, автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів та автоматизоване формування проекту постанови про адміністративне правопорушення, - суд дійшов висновку, що зміст спірної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, постанова підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Доказів порушень порядку розгляду справи, передбаченого ст. 279-5 КУпАП чи Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 (далі Інструкція №512), позивач не надав.

Крім того, доводи представника позивача щодо застосування аналогії закону до ст. 14-3 КУпАП, згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року, яким визнано неконституційність положень ст. 14-1 КУпАП, суд відхиляє.

Так зазначеним рішенням було встановлено порушення принципу індивідуальної визначеності, невизначеність складу адміністративного правопорушення під час притягнення до відповідальності власників, а також встановлено невідповідність положень про суб`єкта, який підлягає адміністративній відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яким може бути як фізична так і юридична особа, положенням Загальної та Особливої частин (ст.ст. 9, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 27, 30, 31, 32 КУпАП), з яких вбачається, що суб`єктом адміністративної відповідальності є лише фізична особа.

Разом з тим, положеннями ст. 14-3 КУпАП чітко визначено, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, може бути як фізична, так і юридична особа.

Зазначена норма доповнила КУпАП Законом України від 11 вересня 2019 року та діє в редакції Закону України № 1582-IX від 29 червня 2021 року , що свідчить про те, що положення вказаного рішення КСУ були враховані законодавцем, а тому підстави для застосувати аналогію закону до спірних правовідносин відсутні.

Крім цього, представник позивача посилається на те, що розгляд справи здійснено не за місцем оброблення правопорушення, тобто не в Державному агентстві автомобільних доріг, а в приміщенні Державної служби України з безпеки на транспорті.

Розділом ІІ Інструкції № 512 визначено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Разом з тим, факт керування системою зважування в русі Центром обробки даних, розміщеного у приміщенні Державного агентства автомобільних доріг України не слід ототожнювати із розглядом справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, яке здійснюється за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Посилання позивача на порушення права на захист під час притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення є безпідставним, оскільки з положень КУпАП вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, виноситься уповноваженою особою за відсутності правопорушника.

Разом з тим, законодавцем передбачено механізм захисту порушеного права особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме реалізація положень ст. 279-7 КУпАП, а також шляхом звернення до суду з позовом про скасування спірної постанови.

Решта доводів позивача суд також відхиляє як юридично неспроможні.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Із наведеного вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено органом, який має на це повноваження та в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, підстав для скасування постанови суд не встановив, а отже в позові необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Розподіл судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Вільховець, Новоушицької ОТГ, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ, ЄДРПОУ - 39816845.

Суддя А. О. Олійник