Справа № 348/2615/21
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2615/21

21 лютого 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.11.2021 серії ДПО18 № 730376,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.11.2021 серії ДПО18 № 730376.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.11.2021 він був зупинений поліцейським Управління патрульної поліції в Черкаській області Молодичук Я.М., який вказав на те, що я керував транспортним засобом з відсутнім додатком захистом електродротів, чим порушив п. 22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, та у зв`язку з цим застосував адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

З даною постановою він не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому постанова від 20.11.2021 серія ДПО18 № 730376 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню з наступних причин.

Зокрема як вбачається з постанови до справі про адміністративне правопорушення, вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем не були виконані.

В постанові інспектор посилається на норму п. 22.5 ПДР України, в якій чітко регламентовані правила щодо габаритів, фактичної маси, навантаження на осі транспортного засобу, однак в даному пункті ПДР і немає жодного посилання щодо електродротів. В той же час диспозиція ст. 132-1 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Вважає, що стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти належними та допустимими доказами, в порядку ст. 251 КУпАП, які в даному випадку кореспондують до Порядку, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 № 879, не підтверджені, а наведені у ній висновки щодо переміщення позивачем небезпечного вантажу розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України є неприпустимим.

Протокол відповідачем в порушення вимог ст. 251 КУпАП не складався, отже доказів його правопорушення поліцейським зібрано не було.

Постанова була винесена інспектором без повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є порушенням ст.ст. 276, 278, 279 КУпАП. Його права, передбачені до ст.ст. 59, 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП роз`яснені не були.

Вважає дії інспектора незаконними, а винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Короткий зміст відзиву на позов:

05.01.2022 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції в Івано-Франківській області А. Лебідь поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, 20.11.2021 близько 10:00 год. інспектор взводу патрульної поліції в м. Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Молодичук Я.М. (далі - інспектор) виконував службові обов`язки із забезпечення публічної безпеки та безпеки дорожнього руху на 210 км. автодороги М-05 Київ-Одеса.

У вказаний час інспектор став свідком того, як водій, керуючи транспортним засобом - спеціалізованим сідловим тягачем VОLVО FМ400НР, д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом цистерною INDОХ, д.н.з. НОМЕР_2 , які призначені для перевезення небезпечного вантажу, з відсутнім додатковим захистом електродротів на цистерні.

Інспектор, згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до водія, яким виявився позивач, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання) та повідомив про причину зупинки.

Надалі інспектор згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.4 ПДР, а також Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, свідоцтв на реєстрацію транспортних засобів, свідоцтво про допуск до перевезення небезпечних вантажів.

Враховуючи даний факт позивача було проінформовано про порушення ним Постанови КМУ № 30 від 18.01.2001 та п. 22.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Після перевірки пред`явлених позивачем документів інспектор, згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуваншм ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснивши позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України та права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Розглянувши справу, інспектор у відповідності до ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП, виніс постанову серії ДП018 № 730376 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

В подальшому інспектор згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, вручив її копію, а також роз`яснив зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що в постанові інспектор посилається на норму пункту 22.5 ПДР України, в якій регламентовані правила щодо габаритів та фактичної маси, однак немає жодного посилання щодо електродротів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» до компетенції Національної поліції у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів належить здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, додержанням законодавства у зазначеній сфері.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 656 від 04.08.2018 затверджені «Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів» (надалі - Правила).

Відповідно до п. 4 Правил дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (надалі - ДОПНВ) та цих Правил.

Згідно п. 9.2.2.2.2 додатку В до ДОПНВ дроти, розміщені позаду кабіни водія та на причтах, повинні бути додатково захищені, щоб мінімізувати будь-яке випадкове займання чи коротке замикання у випадку удару або деформації (ст. 691 файлу «ДОПНВ том 2» на DVD-диску, додатку до відзиву).

Додатковий захист повинен витримувати нормальні умови експлуатації транспортного засобу.

Додатковий захист відповідає належним вимогам, якщо використовуються багатожильні дроти, що відповідають стандарту 180 14572:2011 або одному з прикладів, наведених на малюнках в пунктах 9.2.2.2.2.1-9.2.2.2.2.4, чи іншій конфігурації, що забезпечує такий самий ефективний захист.

Так, інспектором було встановлено та зафіксовано на боді-камеру СА-00109, запис з якої додається до відзиву, що на цистерні, яка призначена для перевезення небезпечного вантажу, відсутній додатковий захист електродротів, що є порушенням п. 9.2.2.2.2 додатку В до ДОПНВ та п. 22.5 ПДР України, а тому твердження позивача є необгрунтованим.

Також в позовній заяві позивач зазначає, що висновок інспектора про переміщення позивачем небезпечного вантажу розцінюються не інакше, як припущення.

Відповідно до п. 5.3.1.1.1 додатку А до ДОПНВ, на завнішній поверхні контейнерів, МЕГК, МЕМU, контейнерів-цистерн, переносних цистерн та транспортних засобах повинні бути розміщені великі знаки небезпеки. Великі знаки небезпеки повинні відповідати знакам небезпеки, зазначених в колонці 5 та, при необхідності, в колонці 6 таблиці А глави 3.2 для небезпечних вантажів, що містяться в контейнері, МЕГК, МЕМU, контейнері-цистерні, переносній цистерні та транспортному засобі, і повинні задовольняти технічні вимоги, викладені в підрозділі 5.3.1.7. Великі знаки небезпеки розміщуються на контрасному фоні та обводяться пунктирним або суцільним зовнішнім контуром (ст. 277 файлу «ДОПНВ том 2» на DVD-диску, додатку до відзиву).

Згідно п. 5.3.1.4.1 додатку А до ДОПНВ, великі знаки небезпеки повинні розміщуватись на транспортних засобах, що перевозять вантаж насипом/навалом, автоцистернах, транспортних засобах-батареях, МЕМU та транспортних засобах зі з`ємними цистернами на обох бічних сторонах та позаду транспортного засобу (ст. 278 файлу «ДОПНВ том 2» на DVD-диску, додатку до відзиву).

Відповідно до п. 5.3.1.1.6 додатку А до ДОПНВ, великі знаки небезпеки, що не відносяться до перевезення небезпечних вантажів або їх залишків, повинні бути видалені чи закриті (ст. 278 файлу «ДОПНВ том 2» на DVD-диску, додатку до відзиву).

Враховуючи те, що на транспортному засобі та цистерні, яким керував позивач не були видалені чи закриті великі знаки небезпеки, а в товаро-транспортній накладній не було відмітки про очищення цистерни, інспектор мав всі підстави вважати, що позивач перевозить небезпечний вантаж (фото транспортного засобу з незакритим великим знаком небезпеки, додається до відзиву).

В свою чергу позивач всупереч вище зазначеним вимогам законодавства, при поданні позовної заяви до суду доказів на підтвердження відсутності небезпечного вантажу у цистерні не надав (товаро-транспортної накладної).

Також в позовній заяві позивач вказує, що інспектором не були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності та не було складено протокол.

Такі твердження позивача не відповідають дійсності та спростовуються доданим до відзиву відеозаписом, на якому зафіксована процедура розгляду справи інспектором.

Щодо не складення протоколу відповідач зазначає, що розгляд справи було здійснено на місці вчинення правопорушення згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, яка визначає, що у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Із вище зазначеного вбачається, що позивач не врахувавши даних норм законодавства, невірно здійснивши тлумачення норм права, хибно дійшов до висновку про те, що інспектор мав скласти протокол про адміністративне правопорушення, а не розглядати справу та виносити постанову.

Враховуючи вище викладене вважають, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення інспектором норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Тому інспектор діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених в адміністративному позові, просив суд скасувати постанову інспектора взводу ПП в м. Умань УПП в Черкаській області від 20.11.2021 серії ДПО18 № 730378 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представник Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2021 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.02.2022 по даній справі замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 730378 від 20.11.2021, складеної інспектором взводу ПП в м. УПП в Черкаській області, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП за те, що він 20.11.2021 о 10 год. 00 хв. на автодорозі М-05 «Київ-Одеса», 210 км., керувала транспортним засобом марки «VOLVO FM 400HP», д.н.з. НОМЕР_3 , з цистерною марки «INDOX C-438», д.н.з. НОМЕР_2 , які призначені для перевезення небезпечного вантажу, з відсутнім додатковим захистом електродротів на цистерні, чим порушив п. 22.5 ПДР України та п. 9.2.2.2.2 Правил ДОПНВ, та на нього накладено штраф в розмірі 510,00 грн. (а.с. 5).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 72-74 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, дійшов наступних висновків.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями (надалі «Правила дорожнього руху»).

Як вбачається з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 2 ст. 140 КУпАП передбачено, що порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомативному режимі, серії ДПО18 № 730378 від 20.11.2021, складеної інспектором взводу ПП в м. УПП в Черкаській області, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП за те, що він 20.11.2021 о 10 год. 00 хв. на автодорозі М-05 «Київ-Одеса», 210 км., керувала транспортним засобом марки «VOLVO FM 400HP», д.н.з. НОМЕР_3 , з цистерною марки «INDOX C-438», д.н.з. НОМЕР_2 , які призначені для перевезення небезпечного вантажу, з відсутнім додатковим захистом електродротів на цистерні, чим порушив п. 22.5 ПДР України та п. 9.2.2.2.2 Правил ДОПНВ, та на нього накладено штраф в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з пояснень позивача, він в момент зупинки не здійснював перевезення небезпечних вантажів. Крім того в нього є всі необхідні дозволи на перевезення небезпечних вантажів, а його автомобіль відповідає всім критеріям щодо перевезення таких вантажів.

При цьому в порушення вимог ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП до матеріалів справи не додано належних доказів того, що ОСОБА_1 20.11.2021 здійснював перевезення небезпечних вантажів.

Крім того на доданих до матеріалів справи відеозаписах чітко не вбачається, що дроти на автомобілі ОСОБА_1 були без додаткового захисту. Зокрема на відеозаписі працівник поліції зазначає, що на дроти повинні знаходитись в гофрі. При цьому згідно п. 9.2.2.2.2 додатку В до ДОПНВ зазначено, що дроти,розміщені позаду кабіни водія та на причтах, повинні бути додатково захищені. Однак у вказаних правилах не зазачено, який саме додатковий захисит повинен міститись на дротах.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Також на доданих відеозаписах не зазначено, що при розгляді справи поліцейський повідомив позивача про можливість відкладення справи для того, щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів для спростування доказів, наданих позивачем.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За цих обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Щодо строку подання адміністративного позову суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що вона винесена 20.11.2021, а за захистом своїх прав позивач звернувся в суд 29.11.2021 шляхом подання позовної заяви до канцелярії, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції. Тому відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущено.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Однак оскільки позивачем в позовній заяві не ставиться вимога щодо повернення йому сплачених судових витрат, тому судом питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, відповідачем не доведений достатніми доказами, а тому позовні вимоги необхідно задовільнити, постанову інспектора взводу ПП в м. Умань УПП в Черкаській області від 20.11.2021 серії ДПО18 № 730378 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 245, 251, 258, 268, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 14, 16 ЗУ «Про дорожній рух», ст.ст. 2, 5-10, 72, 75, 76, 77, 132, 134, 139, 143, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.11.2021 серії ДПО18 № 730376 задовільнити.

Постанову інспектора взводу ПП в м. Умань УПП в Черкаській області від 20.11.2021 серії ДПО18 № 730378 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: вул. Ф.Ернста 3, м. Київ, 03048.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 25.02.2022.