Справа № 640/37353/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 лютого 2022 року м. Київ № 640/37353/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовомОСОБА_1
доШевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі головного державного виконавця Савчука Костянтина Петровича,
провизнання протиправними дій,-
У СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі головного державного виконавця Савчука Костянтина Петровича (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державі виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчука Костянтина Петровича, неправомірними;

- визнати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчука Костянтина Петровича № 57961029 виданої 22.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 2178,33 доларів США (USD) 971,33 грн. такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу п`ятиденного терміну на усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали шляхом: надання уточненої позовної заяви із зазначенням ЄДРПОУ відповідача та власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску ;

- завірених належним чином копії усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України;

- завіреної належним чином копії картки реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП).

На виконання вимог ухвали від 21 грудня 2021 року ОСОБА_1 надано заяву про усунення недоліків, в якій позивач, зокрема, просить визнати пропущений строк для звернення до суду з позовом поважними та поновити його.

Дослідивши подану позивачем заяву, судом встановлено, що ним усунуто недоліки позовної заяви не у повному обсязі.

Так, згідно з ч. 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 статті 122 КАС України).

Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Заявлені позивачем вимоги стосуються питання правомірності винесення державним виконавцем постанови від 22 грудня 2018 року в межах виконавчого провадження №57961029 про стягнення виконавчого збору у розмірі 2178, 33 дол. США та 971,33 грн. та дій щодо стягнення такого збору з позивача.

Водночас, з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 15 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати пропущений строк для звернення до суду з позовом поважним та поновити його, з огляду на наступне.

21 грудня 2018 року старшим державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем винесена постанова в межах виконавчого провадження № 57961029 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг в розмірі 21783,38 дол. США та 9713,35 грн.

16 листопада 2021 р. державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 57961029 на підставі п. 9 частини першої статті 39, статті 40 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Як зазначає позивач, 06 грудня 2021 року ним отримана постанова головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича про відкриття виконавчого провадження № 67560294 та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 2178,33 долари США.

Підставою відкриття виконавчого провадження стала постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 22.12.2018 p., яка на думку позивача не підлягає виконанню.

Але, на переконання позивача, державний виконавець, в супереч вимогам закону, без винесення окремої (нової) постанови про стягнення виконавчого збору в межах провадження № 57961029 з подальшою її реєстраціє, як виконавчого документу в автоматизованій системі виконавчого провадження, відкриває виконавче провадження № 67560294 з примусового виконання постанови № 57961029 від 22.12.2018 р.

Так, як стверджує позивач, про ці неправомірні дії, державного виконавця, позивачу стало відомо 06.12.2021 після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року в межах ВП № 67560294, що стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 2178,33 долари США.

Суд не погоджується із такими твердженнями позивача, оскільки викладені позивачем обставини не підтверджують необізнаність останнього щодо саме оскаржуваної постанови державного виконавця, яка датована 22 грудня 2018 року.

Таким чином, наведені у позовній заяві підстави пропущення строків звернення до адміністративного суду є неповажними та необґрунтовані належними доками.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у заяві позивача від 14 січня 2022 року поважних причин пропуску до суду із даним адміністративним позовом, оскільки матеріали позовної заяви не дають можливість встановити факт необізнаності ОСОБА_1 щодо прийняття спірної постанови від 22 грудня 2018 року вподовж усього часу з 2018 року.

При цьому, наявність позитивної судової практики щодо ідентичних спорів не може слугувати підставою для поновлення строків звернення до суду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови».

У цій справі суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15 лютого 2018 року по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд вважає неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, підстав для поновлення позивачу такого строку не встановлено, тому наявні підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Згідно з п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають прийняттю адміністративного позову до провадження суду, така позовна заява підлягає поверненню ОСОБА_1 ..

Додатково суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч. 8 статті 169 КАС України).

Керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №640/37353/21.

2. Повернути позовну заяву ОСОБА_1 .

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви і додані до неї документи надіслати позивачу.

4. Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядок, визначений статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов