Справа № 320/6521/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 320/6521/21

адміністративне провадження № К/9901/45226/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року

у справі №320/6521/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України,

про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство фінансів України, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 05 травня 2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП №60082093;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 05 травня 2021року про закінчення виконавчого провадження ВП №60082093.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, позов задоволено.

10 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі №320/6521/21.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року відмовлено скаржнику в задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору, а касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору за подання касаційної скарги.

Запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (№042) копія ухвали суду від 22 грудня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху отримана представником скаржника 28 грудня 2021 року.

11 січня 2022 року до суду касаційної інстанції від скаржника надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги та ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2022 року продовжено скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2021 року, а саме для надання суду документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

25 січня 2022 року до Верховного Суду від скаржника надійшло клопотання про долучення до матеріалів доказів сплати судового збору та платіжне доручення №15 від 12 січня 2022 року.

Таким чином особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2021 року.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини 3 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Положеннями статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Однак, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, виняткового або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Цитуючи норми частин четвертої та п`ятої статті 328 КАС України, рекомендації Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року відповідачем не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.

Такими чином, законодавець не передбачив та обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, скаржником в касаційній скарзі такі обставини теж не зазначені, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Також суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 287, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі №320/6521/21.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду