Справа № 280/11656/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 лютого 2022 року Справа № 280/11656/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії внаслідок професійного захворювання з обмеженням її розміру у 200,00 грн. протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності від професійного захворювання без обмеження її розміром мінімальної пенсії, визначеної згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15 квітня 2003 року №544 у сумі 200,00 грн., із застосуванням мінімального розміру пенсії, визначеного статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, а саме в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з часу призначення пенсії по 01 жовтня 2017 з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 29 вересня 2011 року йому призначено пенсію по інвалідності від професійного захворювання у розмірі 3909,69 грн., яка виплачувалась йому із обмеженням у розмірі 200,00 грн., але з доплатою до розміру прожиткового мінімуму - мінімальної пенсії. Звернувшись до відповідача із запитом щодо пенсійного забезпечення, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області від 09 квітня 2021 року №0800-0205-8/25803 позивача повідомлено, що згідно зі статтею 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва призначаються незалежно від стажу роботи інвалідам ІІІ групи у розмірі 40% від заробітку. Максимальну пенсію для працівників, зайнятих на роботах за Списком №1, не може перевищувати чотирьох мінімальних пенсій за віком (станом на 31 грудня 2003 року - 200 грн.). Враховуючи зазначене, основний розмір пенсії по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання обмежувався сумою у 200,00 грн. У зв`язку із цим, позивач вважає дії відповідача щодо обмеження розміру виплати пенсії протиправними, та такими, що суперечать чинному законодавству, ґрунтуються на мотивах особистого тлумачення окремих норм права і не відповідають критеріям правомірності рішення та дій суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною 3 статті 2 КАС України. Просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 16 грудня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №74947), в якому зазначає, що органом Пенсійного фонду України обґрунтовано, відповідно до норм права здійснено призначення, обчислення та виплату позивачу пенсії по інвалідності від професійного захворювання. Норми, прийняті органом виконавчої влади, не вступають у колізію з іншими приписами нормативно-правових актів в частині визначення максимального розміру пенсії. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , з 29 вересня 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується протоколом від 10 жовтня 2011 року №4952.

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із запитом щодо пенсійного забезпечення.

На звернення представника позивача, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області від 09 квітня 2021 року №0800-0205-8/25803 позивача було повідомлено, що з 01 січня 2004 року після набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення пенсій по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань відбувалися відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно зі статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальна пенсія для працівників, зайнятих на роботах за Списком №1, не може перевищувати чотирьох мінімальних пенсій за віком (станом на 31 грудня 2003 року - 200 грн.). Враховуючи зазначене, основний розмір пенсії по інвалідності III групи внаслідок професійного захворювання ОСОБА_1 обмежувався 200 грн. З 01 жовтня 2017 року був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також було надано довідку про розмір пенсії позивача з моменту її призначення, копії документів про призначення та перерахунки пенсії та довідки про заробітну плату.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Як зазначено у статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 46 Конституції України зазначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України від 09 липня 2003 за №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (набрав чинності 01.01.2004) (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків - 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Статтею 29 Закону України від 05 листопада 1991 року за №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії по інвалідності призначаються в таких розмірах: інвалідам I групи - 70 процентів; інвалідам II групи - 60 процентів; інвалідам III групи - 40 процентів заробітку (стаття 64). Якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи. Мінімальний розмір пенсії встановлюється на рівні соціальної пенсії по відповідній групі інвалідності (стаття 94). Мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов`язана з репресіями, встановлюється: інвалідам I та II груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком; інвалідам III групи - у розмірі півтори мінімальних пенсії за віком. Максимальна пенсія не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком. Пенсії інвалідам внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання обчислюються із середнього заробітку на підприємстві для даної професії.

У Постанові Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 року №544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій» зазначено: «З метою поліпшення матеріального становища пенсіонерів Кабінет Міністрів України постановляє: 1. Збільшити: а) мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком, до 50 гривень включно; б) максимальний розмір трудових пенсій за віком: до 200 гривень включно для категорій працівників, визначених згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; до 150 гривень включно - для інших категорій працівників. Збільшення мінімального розміру пенсій, передбачене цим пунктом, не застосовується для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.».

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд вважає протиправною виплату органом Пенсійного фонду України позивачу пенсії по інвалідності від професійного захворювання з обмеженням у сумі 200,00 грн. з часу призначення пенсії по 01 жовтня 2017.

На думку суду, відповідачем не доведено дотримання приписів статей 8, 46 Конституції України при виплаті позивачу пенсії по інвалідності від професійного захворювання з обмеженням у сумі 200,00 грн. з часу призначення пенсії по 01 жовтня 2017.

Водночас, суд вважає, що позивачем не доведено виплату йому пенсії по інвалідності від професійного захворювання з обмеженням її розміром мінімальної пенсії, визначеної згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15 квітня 2003 року №544 у сумі 200,00 грн.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 454,00 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання протиправними дії та зобов`язання здійснити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії внаслідок професійного захворювання з обмеженням її розміру у 200,00 грн. протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності від професійного захворювання без обмеження, із застосуванням мінімального розміру пенсії, визначеного статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, а саме в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з часу призначення пенсії по 01 жовтня 2017 року з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати в сумі 454,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено та підписано 22 лютого 2022 року.

Суддя Д.В. Татаринов