Справа № 640/836/22
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 лютого 2022 року м. Київ № 640/836/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення та невиплати з 01.01.2018 пенсії позивачу з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з пропущенням строків виплати пенсії, невиплати нарахованої пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2021 в сумі 66335,73 гривень, зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити з 01.01.2018 компенсацію втрати частини доходів позивачу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, стягнути з відповідача заборгованість з виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2021 в сумі 66335,73 гривень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №640/28508/20 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86 % сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У зв`язку з цим, 07.11.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації про стан виконання рішення суду.

Листом від 19.11.2021 за № 31153-31490/М-02/8-2600/21 пенсійний орган повідомив, що на виконання рішення суду від 13.09.2021 у справі № 640/28508/20 у листопаді 2021 року проведено перерахунок пенсії та встановлено для виплати з 01.12.2021 розмір пенсії в сумі 14756,10 гривень. Сума доплати за період з 01.01.2018 по 30.11.2021 складає 66335,73 гривень, які включені до Реєстру судових рішень та виплата буде здійснена в порядку черговості в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати йому нарахованої на виконання рішення суду пенсії в сумі 66335,73 гривень за минулі періоди та щодо ненарахування, невиплати йому компенсації втрати частини доходів, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Отже, спірні правовідносини фактично виникли у зв`язку із неналежним виконанням, на думку позивача, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 у справі №640/28508/20, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 у справі № 640/28508/20 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснило перерахунок пенсії, внаслідок якого позивачу донараховано пенсію за минулі періоди в сумі 66335,73 гривень.

При цьому, варто звернути увагу, що вказаним судом рішенням відповідача зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача, а також виплатити перераховану пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Тобто питання виплати позивачу недоплаченої пенсії в сумі 66335,73 гривень охоплюється рішенням суду у справі № 640/28508/20 та належить до предмета його виконання.

Однак, позивач, не погоджуючись з повнотою виконання цього рішення, звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є незгода позивача з діями та бездіяльністю пенсійного органу щодо виконання рішення суду від 13.09.2021 у справі № 640/28508/20 в частині невиплати пенсії в сумі 66335,73 гривень, нарахованої у зв`язку з проведенням її перерахунку на виконання судового рішення.

За приписами статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Зазначені норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на викладене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18.

Аналізуючи предмет спору у цій справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати заборгованості пенсії фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі №640/28508/20.

Відтак варто зазначити, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача, вчинених (допущеної) при виконанні рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

З огляду на викладене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відтак вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка допущена на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не можуть розглядатися.

Відповідно до пункту 2 частини першої статі 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, враховуючи, що між сторонам новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами та стосується того ж основного предмету і підстав, оцінка яким уже надавалася судом при розгляді справи № 640/28508/20, однак лише на стадії виконання судового рішення, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі згідно пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у невиплаті нарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2021 в сумі 66335,73 гривень; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2021 в сумі 66335,73 гривень.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини другої статті 293, статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.П. Огурцов