Справа № 640/7208/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7208/19 Суддя першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпневмокомплект» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промпневмокомплект» (далі - Позивач, ТОВ «Промпневмокомплект») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві), у подальшому заміненого правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.01.2019 №, №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2021 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що надані Позивачем первинні документи підтверджують реальність здійснення господарських операцій, доказів їх невідповідності вимогам чинного законодавства Відповідачем не надано. Крім того, суд зауважив, що посилання ГУ ДПС у м. Києві на ухвалу Печерського районного суду міста Києва про закриття кримінального провадження щодо директора ТОВ «Жалон Груп» ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки у ній не містяться відомості щодо господарських відносин підприємства з ТОВ «Промпневмокомплект». Окремо суд підкреслив, що товарно-транспортні накладні не є обов`язковими при підтвердженні факту виконання договору поставки, паспорти якості та сертифікати відповідності не є первинними документами, відсутність трудових і виробничих ресурсів не є безумовною підставою для визнання операцій безтоварними, як і відсутність доказів придбання товарів по ланцюгу постачання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом взагалі не було враховано фактів відсутності у ТОВ «Жалон Груп» трудових і виробничих ресурсів для здійснення господарських операцій, непридбання цим підприємством товарів, які у подальшому були реалізовані ТОВ «Промпневмокомплект», ненаданням Позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних і сертифікатів якості, а також встановлення ухвалою суду фіктивності ТОВ «Жалон Груп» і непідписання його директором жодної первинної документації. Окремо зауважує, що судом не взято до увагу ряд позицій Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

Після усунення визначених в ухвалі від 06.12.2021 про залишення апеляційної скарги без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Промпневмокомплект» просить підтримати рішення суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що і до перевірки, і до суду першої інстанції підприємством були надані всі необхідні документи, що підтверджують реальність і товарність господарських операцій, а також подальше використання товару у власній господарській діяльності. Підкреслює безпідставність посилання Апелянта на ряд позицій Верховного Суду у справах, які стосувалися інших осіб та відмінних фактичних обставин. Інша частина аргументів відзиву на апеляційну скаргу є відображенням мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, що є предметом апеляційного перегляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що у грудні 2018 року працівниками ГУ ДФС у м. Києві на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, наказу від 04.12.2018 №17667 та направлення від 07.12.2018 №1993/26-15-14-04-05 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Промпневмокомплект» з питань дотримання вимог законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Жалон Груп» за березень 2016 року, що містяться у податковій декларації з податку на додану вартість та податку на прибуток за 2016 рік.

У ході перевірки встановлено порушення Позивачем:

- п. п. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2016 рік на загальну суму 46 771,00 грн;

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за березень 2016 року на загальну суму 9 691,00 грн, та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у загальній сумі 42 277,00 грн за березень 2016 року.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 20.12.2018 №1269/26-15-14-04-05/37571191 (а.с. 24-42), висновки якого за наслідками розгляду заперечень ТОВ «Промпневмокомплект» від 26.12.2018 №152-12/18 (а.с. 52-59) залишені ГУ ДФС у м. Києві без змін, про що підприємство повідомлено листом від 09.01.2019 №3035/10/26-15-14-04-05-12 (а.с. 60-62).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 14.01.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 58 464,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 46 771,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 11 693,00 грн (а.с. 17-18);

- форми «В4» №, яким Позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року на 42 277,00 грн (а.с. 19-20);

- форми «Р» №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 12 114,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням - 9 691,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 2 423,00 грн (а.с. 21-22).

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 26.03.2019 №14262/6/99-99-11-04-02-25 (а.с. 85-90) скаргу ТОВ «Промпневмокомплект» від 29.01.2019 №29-01/19 (а.с. 71-78) залишено без задоволення.

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних індивідуальних актів, суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «Промпневмокомплект» (Покупець) і ТОВ «Жалон Груп» (Продавець) укладено договір поставки від 02.03.2016 №020316, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує продукцію, іменовану надалі «Товар», відповідно до специфікацій, що додаються до Договору і є його невід`ємною частиною (далі - Договір; а.с. 114-116).

Згідно п. 2.4 Договору право власності на Товар переходить до покупця з моменту отримання його від продавця.

Умови постачання Товару, перелік вантажовідправників і вантажоодержувачів вказуються в специфікаціях, що прикладають до Договору і є його не від`ємною частиною (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору продавець надає на адресу вантажоодержувача такі товаросупроводжувальні документи: оригінали рахунку фактури, податкової та видаткових накладних.

Ціна Товару встановлюється в національній валюті України. Ціна вказується в специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору (п. 4.1. Договору).

За правилами п. 5.2 Договору покупець робить оплату в розмірі 100% від вартості Товару шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, включаючи ПДВ до ціни Товару, зазначеної в специфікаціях, що додаються до цього Договору.

На виконання вказаного Договору, як встановлено судом першої інстанції, сторонами складено та підписано наступні документи: Специфікацію №1 на товар (перемикач каналів 2-х ходовий СМЦ-620 з пневмоприводом, складського зберігання, кільце ЕТА-28.12.105, Ду 246х215 мм, Т-150 град) на загальну суму 74 615,00 грн (а.с. 117); Специфікацію №2 на товар (перемикач каналів 2-х ходовий СМЦ-620 без пневмоприводом, складського зберігання) на загальну суму 237 192,00 грн (а.с. 118); видаткові накладні №РН-0000046 від 03.03.2016, №РН-0000057 від 17.03.2017, №РН-0000088 від 22.03.2016 (а.с. 119-121).

Крім того, як зазначив суд, на підтвердження реальності господарських операцій Позивачем надано також копії платіжних доручень про оплату за товар згідно умов Договору - №1610 від 03.03.2016 на суму 74 615,00 грн, №1620 від 17.03.2016 на суму 118 596,00 грн, №1625 від 22.03.2016 на суму 11 596,00 грн, податкові накладні №90 від 22.03.2016, №21 від 17.03.2016, №10 від 03.03.2016 (а.с. 112-124, 147-149).

Подальша реалізація придбаного у ТОВ «Жалон Груп» товару, за висновками суду першої інстанції, підтверджується наданими ТОВ «Промпневмокомплект» копіями: договору поставки №190216 від 19.02.2016, укладеного з ТОВ «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ», специфікацій №1, №2 до договору №190216 від 19.02.2016, видаткових накладних №РН-0000003 від 03.03.2016, №РН-0000005 від 18.03.2016, №РН-0000007 від 24.03.2016, №РН-0000008 від 25.03.2016, довіреностей №6 від 03.03.2016, №7 від 18.03.2016, №11 від 24.03.2016, №2958 від 25.03.2016, платіжних доручень №16896084 від 02.03.2016, №16934402 від 16.03.2016, податкових накладних №2 від 16.03.2016, №1 від 02.03.2016 (а.с. 125-146, 150-152).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстав для визнання безтоварними господарських операцій ТОВ «Промневмокомплект» з ТОВ «Жалон Груп» немає. При цьому, суд наголосив на тому, що контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень не доведено, що господарські операції Позивача є фіктивними або безтоварними, не доведено недобросовісності Позивача та його контрагента, що, на його переконання, свідчить про відсутність перешкод для формування даних податкового обліку за наслідками відносин з останнім, а відсутність трудових і виробничих ресурсів, товарно-транспортних накладних і сертифікатів, можливості відслідкувати ланцюг постачання та ухвала суду про закриття кримінального провадження про безтоварність договірних відносин не свідчать.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На переконання судової колегії, Апелянт вірно підкреслив, що всупереч зазначеним вище вимогам закону та положення, Позивачем не було надано належним чином оформлені первинні документи, які б підтверджували факт здійснення господарських операцій з ТОВ «Жалон Груп», які б давали право на формування даних податкового обліку, оскільки подані на підтвердження виконання зобов`язань документи містять недоліки, а саме - підписані особою, щодо якої встановлено відсутність участі у господарській діяльності підприємства.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, а також витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, при вирішенні питання про правомірність формування податкових зобов`язань суд повинен встановити, насамперед, реальність господарської операції, про що мають свідчити належним чином оформлені первинні документи. При цьому чинне законодавство передбачає перелік необхідних первинних документів з огляду на предмет господарських відносин.

У контексті наведеного судовою колегією враховується, що, як вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи копії договору та складених на їх виконання первинних документів, всі вони підписані від імені ТОВ «Жалон Груп» ОСОБА_1 .

Разом з тим, як було зазначено в акті перевірки, а також у подальшому підкреслювалося контролюючим органом, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.04.2018 у справі №757/75075/17-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000039 від 13.12.2017 - закрито.

При цьому, в указаній ухвалі встановлено, що після придбання ТОВ «Жалон Груп» у жовтні 2015 року ОСОБА_1 печатку підприємства не отримував, первинну бухгалтерську, податкову, фінансову звітність не формував та не підписував.

Такі дії ОСОБА_1 дали змогу невстановленим слідством особам використовувати суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «Жалон Груп» для прикриття незаконної діяльності, що полягала в наданні незаконної податкової вигоди в частині формування «схемного» податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат з податку на прибуток підприємства, для підприємств реального сектору економіки за рахунок лише документального оформлення «безтоварних» (фіктивних операцій).

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразились у співучасті в формі пособництва, а саме наданні засобів та усунення перешкод, сприяв у вчиненні фіктивного підприємництва, тобто придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У контексті наведених обставин колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

Указаний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду України від 26.01.2016 у справі № 21-4781а15 та у подальшому підтримано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.04.2019 у справі №815/5845/16, від 16.04.2019 у справі 804/8168/15 та від 10.10.2019 у справі №826/5966/16, від 30.06.2020 у справі № 280/546/19, від 20.01.2021 у справі № 805/1728/16-а, від 03.09.2021 у справі № 160/10493/19, від 27.01.2022 у справі № 620/3596/18.

При цьому судова колегія вважає за необхідне зауважити, що згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.04.2018 у справі №808/2459/17, первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, надані на їх підтвердження, підписані посадовими особами контрагентів щодо яких встановлено факт здійснення фіктивної підприємницької діяльності у той самий період, свідчать про нереальність господарських операцій.

Таким чином, беручи до уваги викладене, а також той факт, що надані ТОВ «Промпневмокомплект» первинні документи на підтвердження господарських відносин з ТОВ «Жалон Груп» підписані від імені директора особою, яка не брала участі у господарській діяльності підприємства, факт здійснення фіктивної діяльності якого в указаний період встановлено ухвалою суду у кримінальному провадженні, які закрито з нереабілітуючих обставин (у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності), судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження Апелянта про те, що надані Позивачем докази не вважаються належними та такими, що підтверджують факт придбання ТОВ «Промпневмокомплект» товарів у вказаного контрагента.

Отже, платник податків взяв на себе ризик негативних наслідків у вигляді неможливості застосування податкової вигоди на підставі документів від спірного контрагента, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Нездійснення заходів з перевірки правоздатності контрагента є ризиком самого платника, а тому саме на нього покладаються негативні наслідки неналежної організації своєї господарської діяльності, зокрема у вигляді непідтвердження права на формування у податковому обліку податкового кредиту та валових витрат.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.04.2019 у справі №804/6171/13-а.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що формально складені та підписані між ТОВ «Промпневокомплект» і ТОВ «Жалон Груп» первинні документи містять всі передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реквізити.

Крім того, Окружний адміністративний суд міста Києва правильно підкреслив, що товарно-транспортні накладні є обов`язковими документами при укладенні договорів перевезення, а не договорів поставки, адже згідно позиції Верховного Суду, висловленої, зокрема, у постанові від 13.11.2018 у справі № 822/6312/15, товарно-транспортні накладні є обов`язковими для застосування відправниками та одержувачами вантажів, позаяк слугують підставою для проведення розрахунків за договором перевезення.

Також суд правильно вказав на те, що паспорта якості на товар, сертифікати відповідності товару, документи, що підтверджують його якість не є первинними документами в розмінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому посилання Відповідача на їх відсутність, як підстави для висновку про нереальність господарської операції, є безпідставними.

Принагідно Окружний адміністративний суд міста Києва вірно підкреслив й те, що відсутність придбання товарів по ланцюгу постачання також не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки самі по собі не є достатнім та належним доказом для твердження про безтоварність спірних господарських операції. Суд наголошує, що під час надання правової оцінки правомірності формування платником податку даних податкового обліку у зв`язку з придбанням товарів/послуг мають враховуватись відомості про безпосереднє здійснення господарської операції між постачальником та покупцем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №520/399/19.

Однак, у своїй сукупності висновок щодо виключно документального оформлення досліджуваних господарських операцій підтверджується й тим, що, за даними податкового органу, у ТОВ «Жалон Груп» відсутні трудові і виробничі потужності для виконання господарських зобов`язань перед ТОВ «Промпневмокомплект».

За таких обставин, на переконання судової колегії, обґрунтована Відповідачем, однак помилково залишена поза увагою суду першої інстанції юридична дефектність первинних документів, свідчить, на думку колегії суддів, про безтоварний та фіктивний характер укладеного між контрагентами правочину.

При цьому, колегією суддів враховується, що встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з`ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Приписи п. 135.1 ст. 135 ПК України визначають, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв`язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредит виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно п. 201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.3 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вже було підкреслено вище, в силу положень п. 44.1 ст. 44 та п. 198.6 ст. 198 ПК України не дають право на формування даних податкового обліку операції, не підтверджені належним чином оформленими документами. При цьому, як було зазначено раніше, встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з`ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Враховуючи, що Позивачем не було доведено реальності здійснення господарської операції та факту отримання від контрагента товарів з огляду на ненадання до матеріалів справи жодних первинних документів, які у розумінні положень КАС України вважалися б належними і допустимими доказами, а також факт існування ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин щодо директора ТОВ «Жалон Груп» ОСОБА_1, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у ТОВ «Промпневмокомплект» правових підстав для формування податкового кредиту і витрат, які враховуються при визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, за наслідкам відносин з ТОВ «Жалон Груп», що свідчить про необґрунтованість твердження суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 814/32/15. Крім того, указана вище позиція щодо недопустимості доказів сформульована Верховним Судом у постанові від 22.06.2020 у справі № 520/4539/19.

Судова колегія погоджується з посиланням Позивача та суду першої інстанції на те, що встановлення факту його взаємовідносин з фіктивним суб`єктом господарювання не є безумовним доказом ознак фіктивності у діяльності ТОВ «Промпневмокомплект», однак, відсутність ознак реальності господарських операцій, встановлена вище дефектність первинних документів та їх підписання від імені особи, яка не була причетна до вчинення господарських операцій, не може бути підставою для формування даних податкового обліку.

Безпідставним, на переконання судової колегії, як вже було підкреслено вище, є твердження Відповідача про те, що відсутність товарно-транспортних накладних вказує на безтоварність господарських операцій, оскільки товарно-транспортна накладна не є обов`язковим документом у господарських операціях з поставки чи купівлі-продажу товарів, проте є обов`язковою для договорів перевезення. Відсутність товарно-транспортних накладних, а також недоліки в їх заповненні, які фактично унеможливлюють встановлення основних параметрів щодо перевезення (часу, маси, дані щодо навантаження, розвантаження) ставить під сумнів фактичне переміщення таких товарів у просторі, а у разі наявності й інших доказів та встановлених обставин, наприклад щодо відсутності матеріальних, зокрема транспортних засобів, та трудових ресурсів у господарюючих суб`єктів для здійснення відповідної діяльності, в тому числі і транспортування товару, свідчить на користь висновку про відсутність реальних поставок товару, а відповідно і про безпідставність формування даних податкового обліку за такими операціями.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № П/811/2695/15.

Указаний висновок узгоджується із постановою Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі № 818/118/15, згідно якої відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже відсутність у позивача подорожних листів чи їх окремі недоліки не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням контролюючого органу в апеляційній скарзі на відсутність сертифікатів якості і паспортів відповідності в обґрунтування доводів про безтоварність господарських операцій, адже останні не належать до первинних документів. Тим більше, обов`язкова їх передача Покупцю умовами Договору не передбачена.

Доводи Апелянта про те, що аналіз звітності ТОВ «Жалон Груп» свідчить про відсутність джерела походження товару, поставленого ТОВ «Промпневмокомплект», судовою колегією оцінюється критично, оскільки правовідносини контрагентів з третіми особами у ланцюгах постачання не можуть у цьому випадку бути самостійною і достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

З приводу аргументів відзиву на апеляційну скаргу про те, що наданими під час перевірки та до матеріалів справи належним чином оформленими первинними документами підтверджується факт реалізації Позивачем на адресу ТОВ «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ» придбаного у ТОВ «Жалон Груп» товару, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що судом апеляційної інстанції не заперечується факт реалізації Позивачем товарів ТОВ «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ». Разом з тим, предметом цієї справи є дослідження обставин отримання ТОВ «Промпневмокомплект» таких товарів від ТОВ «Жалон Груп» і правомірність формування даних податкового обліку за наслідками відносин з цим контрагентом, що, як було підкреслено раніше, належними і допустимими доказами не підтверджується.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для формування ТОВ «Промпневмокомплект» даних податкового обліку за наслідками відносин з ТОВ «Жалон Груп» у зв`язку з відсутністю доказів реальності господарських операцій та фіктивністю вказаного суб`єкта господарювання, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог про скасування спірних індивідуальних актів, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати у та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 23 лютого 2022 року.