Справа № 640/37726/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Київ № 640/37726/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. при секретарі судового засідання Ющенка Д.А. розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс»
доДарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправними дії,
за участю представників:

позивача Ключник А.В.,

відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі по тексту позивач, КП «Житло-сервіс») з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту відповідач, Дарницький РВ ДВС у м. Києві), у якому просить визнати протиправними дії Дарницького РВ ДВС у м. Києві щодо стягнення з КП «Житло-сервіс» виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн. у межах виконавчого провадження №67283807 з виконання наказу про примусове виконання рішення від 22 лютого 2021 року №910/16505/20.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що станом на час відкриття виконавчого провадження №67283807 КМ «Житло-сервіс» частково погасило заборгованість перед стягувачем, а непогашена сума заборгованості становила 32 706,21 грн.

Водночас, 27 жовтня 2021 року відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №67283807, одночасно з якою виніс постанову про стягнення з КП «Житло-сервіс» виконавчого збору у розмірі 30 378,78 грн. та у подальшому з рахунку позивача було списано кошти у розмірі 334 435,60 грн. в рахунок погашення заборгованості за рішенням від 18 січня 2021 року №910/16505/20.

У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повернути стягнуті кошти у розмірі 271 081,65 грн. та безпідставно стягнуту частину виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн.

12 листопада 2021 року відповідач повернув на рахунок КП «Житло-сервіс» грошові кошти у розмірі 271 081,65 грн., проте сума виконавчого збору повернута не була.

Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними, а тому просить суд задовольнити вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 10 січня 2022 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні.

Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про відкриття провадження у справі, своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву або заяви про продовження процесуального строку для надання відзиву суду не надав.

Натомість, у судовому засіданні, призначеному на 20 січня 2022 року представник відповідача надав суду копію матеріалів виконавчого провадження №67283807.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02 вересня 2021 року, задоволено позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту КП «Київтеплоенерго») до КП «Житло-сервіс» про стягнення заборгованості у розмірі 299 298,38 грн.; стягнуто з КП «Житло-сервіс» на користь КП «Київтеплоенерго» основну заборгованість в сумі 271 081, 65 грн., пеню в сумі 20 312,11 грн., 3 % річних в сумі 4 679,97 грн., інфляційні втрати в сумі 3 224,65 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 489,48 грн.

22 лютого 2021 року Господарський суд міста Києва видав наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20, яке набрало законної сили 09 лютого 2021 року.

22 жовтня 2021 року КП «Київтеплоенерго» звернулось до Дарницького РВ ДВС у м. Києві із заявою (вих. №30/7/2/16752) про примусове виконання рішення.

27 жовтня 2021 року старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Бойправ А.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №67283807 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 22 лютого 2021 року №910/16505/20.

Також, 27 жовтня 2021 року старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Бойправ А.О. виніс постанови про розмір мінімальних витрат у сумі 269,00 грн.; про стягнення виконавчого збору у розмірі 30 378,78 грн.

У рамках виконавчого провадження №67283807 старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Бойправ А.О. виніс також такі постанови:

- від 01 листопада 2021 року про арешт коштів боржника у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів у сумі 334 435,64 грн.;

- від 01 листопада 2021 року про арешт майна боржника, зокрема, транспортні засоби, що належать боржнику;

- від 01 листопада 2021 року про арешт майна боржника, зокрема, все майно, що належать боржнику.

Також, у відповідності до платіжних вимог старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Бойправа А.О. від 01 листопада 2021 року, направлених до ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та АТ «Ощадбанк», було примусово списано кошти з рахунків боржника у розмірі 334 435,64 грн. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20.

КП «Київтеплоенерго» листом від 05 листопада 2021 року за вих. №30/7/2/17448 повідомило відповідача про те, що КП «Житло-сервіс» у добровільному порядку сплачено заборгованість за теплову енергію у сумі 271 081,65 грн., залишок заборгованості становить 32 706,21 грн.

Згідно розпорядження державного виконавця від 10 листопада 2021 року №67283807, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби, грошові кошти в розмірі 32 706,21 грн. перераховано на рахунок КП «Київтеплоенерго». При цьому, решту суми в розмірі 30 647,78 грн. перераховано на користь держави.

Відповідно до розпорядження державного виконавця від 10 листопада 2021 року №67283807, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби, грошові кошти в розмірі 271 081,65 грн. перераховано на рахунок КП «Житло-сервіс».

10 листопада 2021 року старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Бойправ А.О. виніс постанови про зняття арешту з коштів боржника, про зняття арешту з майна боржника, а також про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

КП «Житло-сервіс» листом від 10 листопада 2021 року за вих. №110/306-1596 звернулось до відповідача із заявою, у якій зазначило, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20 ним було у добровільному порядку частково погашено заборгованість та станом на 22 жовтня 2021 року розмір заборгованості становив 32 706,21 грн.

У зв`язку із зазначеним позивач просив повернути на його рахунок грошові кошти у розмірі 298 189,81 грн., з яких: 271 081,65 грн. сплачена сума заборгованості до відкриття провадження, 27 108,16 грн. виконавчого збору.

Дарницький РВ ДВС у м. Києві листом від 15 листопада 2021 року повідомив позивача про відсутність підстав для повернення виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн., оскільки станом на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було відомостей про добровільне погашення заборгованості перед стягувачем. Крім того, стягувач у листі від 08 листопада 2021 року про часткове виконання рішення суду не зазначив коли саме відбулось погашення заборгованості. При цьому, надані позивачем платіжки не містять призначення платежу, відсутні відомості на виконання якого рішення здійснювались оплати, що унеможливлює ідентифікування оплат.

Позивач, вважаючи протиправними дії Дарницького РВ ДВС у м. Києві щодо неповернення виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн., звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, норми Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Більше того, на це вказує і та обставина, що розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, яка є фактично стягнутою в межах виконавчого провадження.

Правова позиція щодо застосування статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» викладена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі № 420/1373/19, від 20 листопада 2019 року по справі №480/1558/19, згідно якої фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закон України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини п`ятої статті 26 Закон України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору, як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

З огляду на наведені положення законодавства, суд зазначає, що державний виконавець повинен визначити суму виконавчого збору, виходячи з розміру заборгованості, що підлягає примусовому стягненню з боржника.

При цьому, якщо в ході проведення виконавчих дій державний виконавець встановить обставини виконання рішення боржником у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, сума виконавчого збору підлягає поверненню боржнику повністю (у разі повного виконання рішення до відкриття виконавчого провадження) або частково (у разі часткового погашення заборгованості до відкриття виконавчого провадження).

У даному випадку, на підтвердження часткового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20 позивач, разом із заявою від 10 листопада 2021 року №110/306-1596 подав до Дарницького РВ ДВС у м. Києві такі документи:

- акт від 31 липня 2021 року звіряння розрахунків за теплову енергію з обліковим записом №7560989, згідно з яким станом на 01 серпня 2021 року заборгованість КП «Житло-сервіс» перед КП «Київтеплоенерго» становить 784 719,67 грн.;

- платіжне доручення від 20 серпня 2021 року №7423 на суму 261 573,23 грн., призначення платежу: сплата боргу згідно угоди №Р-7560989/2021/08 від 12 серпня 2021 року, про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію до договору №7560989 від 09 липня 2018 року, в тому числі ПДВ 20% - 43 595,54 грн.;

- платіжне доручення від 22 вересня 2021 року №7755 на суму 261 573,23 грн., призначення платежу: сплата боргу згідно угоди №Р-7560989/2021/08 від 12 серпня 2021 року, про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію до договору №7560989 від 09 липня 2018 року, в тому числі ПДВ 20% - 43 595,54 грн.;

- платіжне доручення від 22 жовтня 2021 року №8083 на суму 261 573,22 грн., призначення платежу: сплата боргу згідно угоди №Р-7560989/2021/08 від 12 серпня 2021 року, про реструктуризацію заборгованості за теплову енергію до договору №7560989 від 09 липня 2018 року, в тому числі ПДВ 20% - 43 595,54 грн.

Крім того стягувач КП «Київтеплоенерго» у листі від 05 листопада 2021 року №30/7/2/17448 вказав, що платіжні доручення позивача не містять в графі «призначення платежу» інформації про погашення заборгованості за рішенням №910/16505/20, проте після перевірки інформації стягувач підтвердив погашення заборгованості у добровільному порядку.

Крім того, рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20 містить у собі посилання на те, що заборгованість КП «Житло-сервіс» перед КП «Київтеплоенерго» виникла у зв`язку з невиконанням договору №7560989 від 09 липня 2018 року, посилання на який міститься також у платіжних дорученнях.

На думку суду, вказані документи в сукупності з доводами КП «Київтеплоенерго» свідчать про добровільне часткове виконання позивачем рішення Господарського суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №910/16505/20 в сумі 271 081,65 грн. до відкриття виконавчого провадження, а доводи відповідача щодо неможливості ідентифікації платіжних доручень спростовуються наведеними доказами.

З огляду на зазначене, оскільки сума заборгованості, що підлягала примусовому стягненню з КП «Житло-сервіс» становила 32 706,21 грн., що не заперечується сторонами, відповідач, приймаючи постанову про закриття виконавчого провадження, повинен був здійснити перерахунок та повернути надмірно стягнуту з позивача суму виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн. (271 081,65 грн. х 10%).

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Бойправа А.О. щодо стягнення з КП «Житло-сервіс» виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн. у межах виконавчого провадження №67283807 підлягає задоволенню.

Суд також зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи всі обставини встановлені під час розгляду даної справи, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Дарницького РВ ДВС у м. Києві повернути на рахунок КП «Житло-сервіс», відкритий в АТ «Ощадбанк», стягнутий на підставі платіжного доручення від 09 листопада 2021 року №67283807 виконавчий збір у розмірі 27 108,16 грн.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного виконавця не відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойправа Андрія Олександровича щодо стягнення з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» виконавчого збору у розмірі 27 108,16 грн. у межах виконавчого провадження №67283807.

3. Зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути на рахунок Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», відкритий в АТ «Ощадбанк», виконавчий збір у розмірі 27 108,16 грн., стягнутий на підставі платіжного доручення від 09 листопада 2021 року №67283807.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 02099, м. Київ, вул. Заслонова, 16) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (, адреса: 02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-Б) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Погрібніченко