Справа № 140/6259/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 140/6259/21 пров. № А/857/21862/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 140/6259/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-

суддя в 1-й інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення 08.10.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив визнати протиправною бездіяльності щодо нездійснення остаточного розрахунку при звільненні 29 березня 2021 року; стягнути доплати за залучення до заходів з метою запобігання розповсюдженню хвороби COVID-19 та виконання службових обов`язків при безпосередньому контакті з населенням, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, за період проходження служби жовтень 2020 року - лютий 2021 року у сумі 17554,15 грн; стягнути компенсацію вартості речового майна у сумі 21745,81 грн, що належало до видачі згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 червня 2017 року №475; стягнути середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 березня 2021 року по дату винесення рішення у справі, розмір якого станом на 30 червня 2021 року становив 14111,25 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за залучення до заходів з метою запобігання розповсюдженню хвороби COVID-19 та виконання службових обов`язків при безпосередньому контакті з населенням за листопад та грудень 2020 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення за залучення до заходів з метою запобігання розповсюдженню хвороби COVID-19 та виконання службових обов`язків при безпосередньому контакті з населенням за листопад та грудень 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - Постанова №375) встановлено, що лише окремим категоріям військовослужбовців Національної гвардії України (тим, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та які внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням) встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах; перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, в якій він реалізує державну політику. 16 грудня 2020 року на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 червня 2020 року та постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 до Військової частини НОМЕР_1 із Головного управління Національної гвардії України надійшло розпорядження, в якому зазначено перелік військовослужбовців, яким необхідно здійснити доплату за листопад 2020 року за виконання певних заходів. Позивач проходив службу на посаді стрільця 2 відділення охорони взводу охорони дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав та зазначені у названому розпорядженні заходи не виконував, оскільки залучався виключно до охорони Генерального Консульства Республіки Польща в місті Луцьку та здійснення пропускного режиму до Волинської обласної державної адміністрації. Крім того, при звільненні з військової служби позивач із відповідним рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про здійснення йому відповідної виплати не звертався, а тому погодився із всіма виплатами, які йому були проведені. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача (апелянта) Туревич А. О. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 з 30 березня 2018 року по 29 березня 2021 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (а.с.6). Зі служби ОСОБА_1 - стрілець 2-го відділення охорони взводу охорони дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2021 року №7о/с (у зв`язку із закінченням строку контракту) та він виключений зі списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення 29 березня 2021 року відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2021 року №63 (а.с.12). Цим наказом передбачено виплату позивачу премії за період з 01 по 29 березня 2021 року в повному розмірі; грошової компенсації за невикористані 5 календарних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік; грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік; грошової компенсації за невидані предмети речового майна у сумі 21745,81 грн. Крім того, відповідно до Постанови №375, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 червня 2020 року №431 та розпорядження командувача Національної гвардії України від 26 червня 2020 року №27/32/4-3901 оголошено за березень 2021 року 17 календарних днів, за який передбачена доплата, пропорційно відпрацьованому часу в умовах карантину.

З довідки відповідача від серпня 2021 року №50/41/33 (а.с.59) вбачається, що ОСОБА_1 при звільненні виплачено: грошове забезпечення по 29 березня 2021 року у сумі 5876,01 грн; щомісячну премію по 29 березня 2021 року у сумі 3825,19 грн; грошову компенсацію за невикористані 5 днів щорічної основної відпустки за 2021 рік у сумі 1728,37 грн; допомогу для оздоровлення за 2021 рік у сумі 10370,25 грн; індексацію грошових доходів по 29 березня 2021 року у сумі 310,04 грн.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розрахунку при звільненні з військової служби, позивач звернувся із цим позовом з одночасною вимогою стягнути невиплачені суми, а також середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходи в того, що позивач входив до переліку офіцерів, військовослужбовців військової служби за контрактом та військовослужбовців строкової військової служби, які у жовтні 2020 року - лютому 2021 року залучалися до заходів з метою запобігання розповсюдження хвороби COVID-19 та внаслідок виконання обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, що підтверджується відповідними наказами командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2020 року №534, від 04 грудня 2020 року №594, від 05 січня 2021 року №7, від 02 лютого 2021 року №55, нарахування і виплата такої доплати пропорційно до відпрацьованого часу не передбачає подання військовослужбовцем рапорту, а є обов`язком відповідача при виплаті грошового забезпечення, тому відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати до грошового забезпечення за залучення до заходів з метою запобігання розповсюдженню хвороби COVID-19 та виконання службових обов`язків при безпосередньому контакті з населенням, передбаченої Постановою №375, за листопад - грудень 2020 року, і належним способом захисту порушеного права є зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 таку додаткову доплату до грошового забезпечення за вказаний період. Разом з тим, позовна вимога про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні є передчасною і не підлягає задоволенню, оскільки до проведення з позивачем остаточного розрахунку в частині нарахування та виплати належного розміру спірної доплати, передбаченої Постановою №375, за листопад та грудень 2020 року, розмір якої належить обрахувати відповідачу, суд позбавлений можливості достовірно обчислити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням таких критеріїв, як розумність, справедливість та пропорційність.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період листопад, грудень 2020 року.

Таким чином, з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної гвардії України, статус військовослужбовців, а також порядок проходження служби в Національній гвардії України визначає Закон України від 13 березня 2014 року №876-VI1 «Про Національну гвардію України».

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року №200 визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України.

Так, п.2 Інструкції №200 передбачає, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п.1 Постанови №375 на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Відповідно до положень п.2 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Крім того, згідно з пунктом 4 Постанови №375 перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. Надалі постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №239 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», від 22 квітня 2020 року № 291 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», від 04 травня 2020 року №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», від 17 червня 2020 року №500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 26 серпня 2020 року №760 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», від 13 жовтня 2020 року № 956 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) період дії карантину продовжувався (діє до сьогодні).

Зі змісту п.5 Постанови №375 вбачається. що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок №485). Порядок №485 визначає механізм використання коштів державного бюджету, зокрема, за програмою «Здійснення доплати військовослужбовцям Національної гвардії, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками».

Так, відповідно до п.2 Порядку №485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Матеріалами справи стверджується, що позивач ОСОБА_1 входив до переліку офіцерів, військовослужбовців військової служби за контрактом та військовослужбовців строкової військової служби, які у жовтні 2020 року - лютому 2021 року залучалися до заходів з метою запобігання розповсюдження хвороби COVID-19 та внаслідок виконання обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, що підтверджується відповідними наказами командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2020 року №534, від 04 грудня 2020 року №594, від 05 січня 2021 року №7, від 02 лютого 2021 року №55 (а.с.7-10).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, ці докази спростовують доводи відповідача про те, що позивач не має права на доплату до грошового забезпечення за спірний період. Крім того, нарахування і виплата такої доплати пропорційно до відпрацьованого часу не передбачає подання військовослужбовцем рапорту, а є обов`язком відповідача при виплаті грошового забезпечення.

Також з матеріалів справи вбачається, і цей факт не заперечує відповідач, що у листопаді 2020 року позивачу було виплачену вказану доплату за жовтень 2020 року, що підтверджується відомістю на виплату доплати та платіжним дорученням від 26 листопада 2020 року №2082 (а.с.63-65); таку доплату позивач отримав за січень-лютий 2021 року, про що свідчить його рапорт від 06 серпня 2021 року (а.с.60), в якому він власноручно підтвердив про отримання вказаної доплати за січень-лютий 2021 року.

Разом з тим, доказів про виплату доплати за листопад та грудень 2020 року відповідно до наказів від 04 грудня 2020 року №594, від 05 січня 2021 року №7 відповідач не надав.

Таким чином, аналізуючи неведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати до грошового забезпечення за залучення до заходів з метою запобігання розповсюдженню хвороби COVID-19 та виконання службових обов`язків при безпосередньому контакті з населенням, передбаченої Постановою №375, за листопад - грудень 2020 року та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 таку додаткову доплату до грошового забезпечення за вказаний період є підставними та підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні як передчасних не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення щодо нарахування та виплати додаткової доплати до грошового забезпечення за листопад, грудень 2020 року, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року у справі № 140/6259/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року.