Справа № 640/6181/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2022 року м. Київ № 640/6181/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у невірному перерахунку в лютому місяці 2019 року на виконання судового рішення №826/9098/18 основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, а саме, без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, а також надбавок за виконання особливо важливих завдань (50%), за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (15%) та премії (380%) згідно довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії протиправними;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у виплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 01 липня 2020 року пенсії, призначеної відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без врахування визначення судовим рішенням №826/9098/18 щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, а також надбавок за виконання особливо важливих завдань (50%), за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (15%) та премії (380%) згідно довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії протиправними;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у не виплаті ОСОБА_1 нарахованих за період з 09 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року (з дня звільнення до дати набрання судовим рішенням №826/9098/18 законної сили) коштів в сумі 37 676,38 грн протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити належний перерахунок з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням визначених судовим рішенням №826/9098/18 щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення для вирішення соціальної побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, надбавок за виконання особливо важливих завдань (50%), за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (15%) та премії (380%) згідно довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, а також з урахуванням збільшеного розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в .м Києві поновити виплату з 01 липня 2020 року пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення №826/9098/18, з урахуванням визначених вказаним рішенням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, надбавок за виконання особливо важливих завдань (50%), за за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (15%) та премії (380%) згідно довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, а також з урахуванням збільшеного розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» без розстрочки або відстрочення виплати;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на корисьт ОСОБА_1 всю заборгованість недонарахованої пенсії однією сумою за період з 09 грудня 2017 року до дати набрання законної сили рішення по справі, включно з компенсацією частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у тому числі нарахованих за період з 09 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року коштів в сумі 37 676,38 грн;

- зазначити у рішенні суду мотиви прийняття або відхилення аргументів позивача щодо суті спору;

- вийти за межі правових вимог для надання ефективного захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі № 826/9098/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗС України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених в довідці про нараховане та виплачене грошове забезпечення від 08 грудня 2017 року №305/897 та 21 грудня 2018 року судом видано виконавчий лист.

Проте, як вказує позивач, відповідачем при перерахунку пенсії у лютому 2019 року не враховано додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%), за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (15%) та премії (380%) відповідно до довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення.

Зокрема, як вказує позивач, з 09 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року судове рішення у справі №826/9098/19 виконано у повному обсязі, з 01 січня 2018 року по 01 липня 2020 року розмір підвищення пенсії становив незначну частину від очікуваного розміру збільшення за умови здійснення її належного перерахунку згідно вимог чинного законодавства та судового рішення №826/9098/18, а з 01 липня 2020 року, як зазначає позивач, відповідач перестав виконувати рішення суду.

На переконання позивача, дій відповідача є протиправними та полягають

- у невірному перерахунку в лютому місяці 2019 року на виконання судового рішення № 826/9098/18 основного розміру пенсії позивача з 01 січня 2018 року, а саме, без врахування визначених у довідці ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій, а також надбавок відповідно до довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії;

- у виплаті позивачу за період з 01 січня 2018 року до 01 липня 2020 року пенсії у значно меншому розмірі від очікуваного, а саме, збільшені на сталу величину 2318,88 грн, яка представляє собою різницю між підсумком пенсії за результатом її перерахунку з 09 грудня 2017 року на виконання судового рішення №826/9098/18 та результатом перерахунку з 01 січня 2018 року на виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №103 з врахуванням визначених судових рішенням №826/9098/18 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, визначених в довідці ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897, а також надбавок відповідно до довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, розмір яких в кінцевому розрахунку, з врахуванням 70% (на той час) грошового забезпечення та 25% надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни складає 13636,00 грн;

- у невиплаті нарахованих позивачу за період з 09 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року коштів в сумі 37 676,38 грн, оскільки, на переконання позивача, відповідач невірно вказав дату набрання законної сили судовим рішенням, відповідно, невірно здійснив нарахування;

- у припиненні з 01 липня 2020 року виконання судового рішення №826/9098/18, тобто, виплату пенсії з цього часу навіть без обчисленої надбавки в розмірі 2318,88 грн.

Крім того, позивач стверджує, що виконуючи судове рішення №826/9098/18, відповідач 25 лютого 2019 року здійснив два різних перерахунки пенсії позивача, при цьому, з 01 березня 2019 року, а не з 01 січня 2018 року позивачу перераховано пенсію з врахуванням збільшеного розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України №103, однак без врахування надбавок відповідно до довідок ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897 та від 08 грудня 2017 року №305/898.

Позивач також стверджує, що йому невідомо, звідки відповідач взяв суму доплати в розмірі 2318,88 грн.

При цьому, позивач впевнений, що основний розмір його пенсії (без врахування надбавок інваліду війни з червня 2018 року) повинен бути збільшений відповідачем на загальну суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії згідно довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897 та надбавок відповідно до довідки від 08 грудня 2017 року №305/898 помножену на 0,7 (70%), тобто, на 10 896,6 грн.

07 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо роз`яснення причин та підстав перерахунку пенсії (не виконання судового рішення №826/9098/18) та, відповідно, зменшення основного розміру пенсії, у відповідь на яку листом від 10 серпня 2020 року відповідач повідомив позивача про взяття його на облік в реєстрі судових рішень за №37965, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а також повідомив, що у випадках, коли в рішенні суду не вказана кінцева дата періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішенням судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

На думку позивача, відповідачем протиправно проігноровано набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, у справі №826/3858/18.

При цьому, позивач також зазначив, що 02 вересня 2020 року державним виконавцем направлено подання до Шевченківського УП ГУ Національної поліції України в м. Києві про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ у м. Києві за невиконання судового рішення №826/9098/18.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 повернута без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

У письмових додаткових письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 09 серпня 2021 року, позивач послався на те, що з огляду на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі №640/16784/19, яке набрало законної сили 16 червня 2021 року, в рамках розгляду справи № 640/6181/21 вбачається часткове задоволення позовної вимоги під № 6, зокрема, судовим рішенням №640/16784/19 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яка полягає у нездійсненні виплати ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 09 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі №826/9098/18 та застосування до виплати зазначеної суми перерахунку порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 від 14 вересня 2018 року № 826/9098/18; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 09 грудня 2017 року по 26 грудня 2018 року на виконання судового рішення №826/9098/18, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», починаючи з 27 грудня 2018 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

На підставі виконавчого листа №640/16784/19, виданого 23 липня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва, 29 липня 2021 року відкрито відповідне виконавче провадження № 66300204.

Водночас, обставини неналежного виконання відповідачем судового рішення № 826/9098/18 в рамках адміністративної справи №640/16784/19 не досліджувались, оскільки у даній справі позовного провадження не досліджувалось питання неналежного перерахунку та, відповідно, не виплати ОСОБА_1 пенсії з 09 грудня 2017 року по теперішній час, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗС України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу ЗС України про нараховане та виплачене грошове забезпечення від 08 грудня 2017 року № 305/897, з урахуванням проведених виплат.

Крім того, як вказує позивач, 02 червня 2021 року набрала законної сили ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/9098/18, якою встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення №826/9098/18

шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання даного рішення суду у місячний строк з дати отримання ухвали (далі - Звіт).

Проте, як зазначає позивач, з аналізу Звіту від 16 липня 2021 року № 2600-0904-8/115208 вбачається, що він не відповідає обставинам справи, чинному законодавству та, відповідно, рішенню суду, з огляду на те, що відповідач, на переконання позивача, з метою введення в оману суд свідомо включив до нього завідомо неправдиву інформацію про суму грошового забезпечення позивача, з якої нараховується пенсія, а саме, замість визначеного ще 26 березня 2018 року (задовго до прийняття судового рішення №826/9098/18) на той час ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01 березня 2018 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704), збільшеного розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку я займав на дату звільнення із служби, включив старі розміри окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років.

Так, з 09 грудня 2017 року позивачу обчислено пенсію з врахуванням надбавок за виконання особливо важливих завдань (50 %), за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (15%) та премії (380%) відповідно до довідки Фінансового управління Генерального штабу ЗС України (далі - ФУ ГШ ЗС України) від 08.12.2017 №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, однак без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій згідно з довідкою ФУ ГШ ЗС України від 08.12.2017 №305/897.

При тому, розміри окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років для обчислення пенсії до 01 січня 2018 року складали 1600 грн, 135 грн. та 694 грн відповідно.

У березні 2018 року позивачу перераховано пенсію з 01 березня 2018 року відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», з врахуванням передбачених Постановою № 704 збільшеного розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення із служби, однак вже без врахування надбавок згідно з довідкою ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898 та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій згідно з довідкою ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897.

При тому, як вказує позивач, нові розміри окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років для обчислення пенсії складали 8320 грн, 1480 грн та 4900 грн, відповідно.

На переконання позивача, вихідний показник, який повинен братися для перерахунку його пенсії та, відповідно, визначення розміру окладу за посадою та військовим званням у 2018 році повинен бути 1762,00 грн.

Отже, як вважає позивач, його посадовий оклад встановлений за 47 тарифним розрядом на 01 січня 2018 року повинен становити 8320 грн. (1762,00 грн. х 4,72), а оклад за військовим званням полковника - 1 480 грн. (1762,00 грн. х 0,84).

Саме зазначені розміри окладу за посадою та військовим званням позивача, як стверджує останній, були подані відповідачу Київським міським військовим комісаріатом у довідці від 26 березня 2018 № фа 156335 для обрахування пенсії позивача.

Більш того, позивач зазначив, що перебуваючи на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 09 грудня 2017 року та до 21 січня 2021 року він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262- XII) у розмірі 70% грошового забезпечення, а з 21 січня 2021 року він отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Також, посилаючись на положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 та враховуючи припинення виконання відповідачем судового рішення №826/9098/18 з 01 липня 2020 року, останній зобов`язаний здійснювати щомісячну доплату до пенсії позивачу у розмірі 2000 грн, починаючи з 01 липня 2021 року.

Також, позивач вказав, що з невідомих причин в розрахунках до Звіту відсутній період доплати до пенсії позивача з грудня 2018 року по червень 2020 року, оскільки протиправність дій відповідача, у тому числі, полягає:

- у невірному перерахунку в лютому місяці 2019 року на виконання судового рішення № 826/9098/18 основного розміру пенсії позивача з 01 січня 2018 року, а саме, без врахування визначених у довідці ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, а також надбавок відповідно до довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії;
- у виплаті позивачу за період з 01 січня 2018 року до 01 липня 2020 року пенсії у значно меншому розмірі від очікуваного, а саме, з незрозумілих причин збільшеній на сталу величину - 2 318,88 грн. (13 011,88 - 10 693 = 2 318,88), яка представляє собою різницю між підсумком пенсії за результатом її перерахунку з 09 грудня 2017 року на виконання судового рішення № 826/9098/18 та результатом перерахунку з 01 січня 2018 року на виконання пункту 1 Постанови №103, замість врахування визначених судовим рішенням № 826/9098/18 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, визначених у довідці ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897, а також надбавок відповідно до довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії.

- неналежним, на переконання позивача, слід вважати розрахунок доплати пенсії з 01 січня 2018 року по листопад 2018 року, який раніше з невідомих причин відповідачем був анульований, оскільки у ньому не враховано щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, визначені у довідці ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/897, а також надбавки відповідно до довідки ФУ ГШ ЗС України від 08 грудня 2017 року №305/898;

- у розрахунку за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2021 року не враховані збільшені ще з 01 січня 2018 року, відповідно до Постанови № 704, розміри окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку я займав на дату звільнення із служби.

- відповідач до цього часу не виконав Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №640/17189/19, якою визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у нездійсненні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з 09 грудня 2017 року та з 01 березня 2019 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження її розміру максимальним розміром з 09 грудня 2017 року та з 01 березня 2019 року , з урахуванням проведених раніше виплат.

Тобто, як вказує позивач, відповідач до цього часу не тільки не перерахував та, відповідно, не виплатив йому пенсію без обмеження її розміру максимальним розміром з 09 грудня 2017 року та з 01 березня 2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат, але і під час опрацювання та представлення до суду вказаного вище Звіту, не зважаючи на можливість накладення судом персонально на керівника відповідача штрафу у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на даний час від 47 580,00 грн до 95 160,00 грн), не показав у розрахунках доплату до пенсії позивача на виконання Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №640/17189/19.

Більше того, під час неналежного перерахунку моєї пенсії у липні 2021 року відповідач не врахував зняття обмеження максимального розміру пенсії згідно даної Постанови суду апеляційної інстанції, внаслідок чого згідно представленого Звіту з 01 серпня 2021 року позивачу підлягає до виплати пенсія у розмірі 18 540 грн. (максимальний розмір пенсії з 01 липня 2021 року) замість і недорахованої пенсії у розмірі 18 804,29 грн.

Отже, як вважає позивач, так розшифровка даного Звіту свідчить про очевидне свідоме невиконання відповідачем судового рішення №826/9098/18 шляхом маніпуляцій зі складовими грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія позивачу, як правило в 2-х варіантах: не врахування під час перерахунку 25 лютого 2019 року основного розміру пенсії позивача передбачених Законом, даним рішенням суду та судовою практикою (зразкова справа №160/8324/19) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій за умови врахування визначених законодавцем ще з 01 січня 2018 року, відповідно до Постанови № 704, збільшених розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення із служби; не врахування під час перерахунку у липні 2021 року основного розміру пенсії позивача визначених законодавцем ще з 01 січня 2018, відповідно до Постанови № 704, збільшених розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення із служби, за умови врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій.

Крім того, вказані факти невиконання відповідачем судового рішення №826/9098/18, як вказує позивач, призвели до значної заборгованості пенсійної виплати позивачу за період з 01 січня 2018 року по теперішній час.

В той же час, позивач стверджує, що зазначена у Звіті заборгованість по виплаті пенсії позивачу не відповідає вимогам Закону та судовому рішенню №826/9098/18.

Отже, як вказав позивач, позовні вимоги в рамках розгляду адміністративної справи № 640/6181/21 підлягають задоволенню з огляду на те, що загальний порядок виконання відповідачем судового рішення №826/9098/18 протягом тривалого часу не дав очікуваного результату, а спеціальний спосіб судового контролю за його виконанням - зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного рішення суду також не сприяв його виконанню, що виразилось у подачі відповідачем до суду неналежного Звіту.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що управлінням виконано рішення суду у справі №826/9098/18 в повному обсязі та у лютому 2019 року здійснено перерахунок пенсії в порядку, передбаченому рішенням з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених в довідці Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про нараховане та виплачене грошове забезпечення від 08 грудня 2017 року №305/897 з 09 грудня 2017 року. З урахуванням проведених виплат.

Розмір пенсії позивача до виплати з 09 грудня 2017 року з урахуванням встановленого законодавчо визначеного максимального розміру склав 10740,00 грн. різниця пенсії на виконання рішення суду за період з 09 грудня 2017 року по 26 листопада 2018 року в сумі 37676,38 грн підлягала виплаті в порядку визначеному постановою Кабінетом міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, виплата яких буде здійснена в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету.

Доплата різниці пенсії за період з 09 грудня 2017 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 8549,75 грн виплачено позивачу. Розмір пенсії позивача склав з 01 березня 2019 року 14970,00 грн, інших зобов`язань до управління рішенням суду не містить.

Крім того, всі інші надбавки та їх суми в розрахунку пенсії позивача від 09 грудня 2018 року відповідають сумам, вказаним у документах від уповноваженого органу.

Тому, на переконання представника відповідача, управліннням було вчинено всі дії, направлені на виконання рішення суду, у зв`язку з чим останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У письмових додаткових поясненнях до позовної заяви позивач послався на те, що позовні вимоги в рамках розгляду адміністративної справи № 640/6181/21 підлягають задоволенню з огляду на те, що загальний порядок виконання відповідачем судового рішення №826/9098/18 протягом тривалого часу не дав очікуваного результату, а спеціальний спосіб судового контролю за його виконанням - зобов`язання відповідача подати новий звіт про виконання даного рішення суду також не сприяв його виконанню, що виразилось у подачі відповідачем до суду повторного неналежного звіту та призвело до порушення конституційної засади обов`язковості судового рішення, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, конституційних прав, свобод та інтересів позивача, зокрема, у частині щомісячного (починаючи з 01 січня 2018 року) протиправного позбавлення частини його власності у вигляді частини розміру пенсії - фактично єдиного засобу існування.

15 листопада 2021 року позивачем на адресу суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у неналежному перерахунку в лютому місяці 2019 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, всупереч судовому рішенню № 826/9098/18, без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗС України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу ЗС України від 08 грудня 2017 року № 305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, протиправною;

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у виплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 01 липня 2021 року пенсії, без врахування визначених судовим рішенням № 826/9098/18 щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗС України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу ЗС України від 08 грудня 2017 року № 305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, протиправною;

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у неналежному перерахунку у липні місяці 2021 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 , в порушення вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та з урахуванням старих розмірів окладу за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років взамін збільшених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розмірів окладу за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення із служби, протиправною;

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у виплаті ОСОБА_1 за період з 01 липня 2021 року пенсії, в порушення вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням старих розмірів окладу за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років взамін збільшених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розмірів окладу за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку позивач займав на дату звільнення із служби, протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням визначених судовим рішенням №826/9098/18 щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗС України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу ЗС України від 08 грудня 2017 року № 305/897 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, та збільшених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розмірів окладу за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, ягу позивач займав на дату звільнення із служби, з нарахуванням всієї заборгованості за період з 01 січня 2018 року до дати набрання законної сили рішенням по справі;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 всю заборгованість недонарахованої за період з 01 січня 2018 року до дати набрання законної сили рішенням по справі пенсії однією сумою, включно з компенсацією частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивачем фактично змінено позовні вимоги, у тому числі шляхом їх збільшення (пункти 3, 4 прохальної частини заяви).

Так, у відповідності до частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, як вже було зазначено судом, провадження в даній адміністративній справі було відкрито 07 липня 2021 року, тобто, станом на день звернення позивача з вказаною заявою про уточнення позовних вимог (зміною), строки для подання такої заяви сплинули, а тому суд не вбачає правових підстав для її прийняття до розгляду, у зв`язку з чим вказана заява не підлягає прийняттю до розгляду та, відповідно, наявні правові підстави для її повернення позивачу.

З огляду на вищевикладене, судом вирішується спір по суті на підставі первісно заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі №640/9098/18, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов`язано здійснити позивачу перерахунок пенсії та виплату пенсії позивачу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагороди за участь в АТО в розмірах, зазначених у довідці Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про нараховане та виплачене грошове забезпечення від 08 грудня 2017 року №305/897 з 09 грудня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного рішення суду, як вбачається з матеріалів справи та про що зазначає позивач, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок пенсії, з яким позивач не погоджується та вважає, що управлінням невірно здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення суду, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Не погоджуючись з діями відповідача, які полягають у невірному перерахунку пенсії на виконання рішення суду, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Кодексом закріплені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до частини 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII).

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 11 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших додаткових судових рішень.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, від 09 липня 2019 року у справі №826/17587/18, від 31 липня 2019 року у справі № 803/688/18, від 23 липня 2020 року у справі № 661/89/17, від 24 липня 2020 року у справі № 501/2172/15-а, Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

При цьому, при розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №580/3376/20.

Більш того, слід зазначити, що приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Також, у відповідності до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, чинним процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд наголошує, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд зазначає, що звертаючись до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, позивач фактично не згодний з неповним виконанням відповідачем іншого рішення суду - від 14 вересня 2018 року у справі №826/9098/18.

Більш того, у додаткових письмових поясненнях позивач наголошує на тому, що він неодноразово звертався до суду з заявами щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, проте, загальний порядок виконання відповідачем судового рішення №826/9098/18 протягом тривалого часу не дав очікуваного результату, а спеціальний спосіб судового контролю за його виконанням - зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного рішення суду також не сприяв його виконанню, що виразилось у подачі відповідачем до суду неналежних звітів.

Наведене в сукупності свідчить про те, що обраний позивачем у справі №640/6181/21 спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі № 826/9098/18.

Таким чином, у спірних відносинах наявні обставини, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з вищевикладеним, суд констатує, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а тому спір у цій справі є тотожним, тому, що був предметом розгляду у справі №826/9098/19, але виник на стадії виконання судового рішення.

Крім того, суд наголошує й на тому, що Шостий апеляційний адміністративний суд у свій постанові від 17 червня 2021 року у справі №640/6181/21, скасовуючи ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року про повернення позовної заяви, також встановив, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими розділ IV Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а також колегія суддів звернула увагу й на те, що позивач заперечує наявність нових позовних вимог та зазначає, що згадування у заявлених вимогах постанови кабінету міністрів України від 22 лютого 2018 року №103 не має на меті здійснення перерахунку пенсії згідно з даною постановою.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, та позивач звільнений від сплати судового збору, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 72-77, 139, 241-245, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник