Справа № 640/33105/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Київ № 640/33105/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області
до третя особа, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1
пропро визнання протиправною та скасування постанови
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), винесену 25.10.2021 старшим державним виконавцем Коломієць Інною Миколаївною у межах виконавчого провадження ВП №59400461 про накладення штрафу на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області у розмірі 10 200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що чинним законодавством України передбачено застосування штрафних санкцій до боржника виключно за умови неповажності невиконання вимог, викладених у постанові про відкриття виконавчого провадження. Водночас, виконання рішення суду є неможливим, адже зобов`язання щодо виконання такого рішення залежить від виконання іншими суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків. При цьому, позивач вказує на відсутність обставини повторного невиконання рішення суду, адже постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О., винесена 04.02.2020 у виконавчому провадженні №59400461 про накладення на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області штрафу у розмірі 5 100,00 грн. є скасованою в судовому порядку.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній наполягає на правомірності прийнятого ним рішення та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Окрім цього, представником відповідача надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд звертає увагу на наступне.

На виконанні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бочковського Т.О. перебуває виконавче провадження №59400461 від 25.06.2019 щодо виконання рішення суду згідно виконавчого листа №810/1008/16 про зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області здійснити перерахунок та виплату третій особі заробітної плати у розмірі 64 477,03 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що листом від 03.07.2019 №06-12/1163/19 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області повідомило, що виплату нарахованої плати стягувача згідно рішення суду Управління не може здійснити з наступних підстав.

Так, виникнення заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам апаратів судів, яким є стягувач, виникла через відсутність в Державному бюджеті України на 2014, 2015 роки видатків для виплати заробітної плати працівникам апаратів судів за період з 26 жовтня 2014 року по 25 березня 2015 року в розмірі, визначеному статтею 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру» та з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». Крім того, через відсутність в Державному бюджеті України видатків для виплати недоотриманої заробітної плати працівникам апаратів судів у 2014, 2015 році у Територіального управління відсутні зазначені асигнування для здійснення виплат стягувачам.

У вказаному листі представник Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області стверджував, що третій особі не може бути виплачена заробітна плата згідно виконавчого листа №810/1008/16 через відсутність бюджетного фінансування та відповідного механізму нарахування та виплати заробітної плати. При цьому, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області не наділене повноваженнями самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати виплату заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі заявлених вимог.

Також, представник позивача повідомив, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 у справі №810/1008/16 подання про заміну способу та порядку виконання рішення повернуто органу виконавчої служби.

В матеріалах справи міститься також копія листа Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 30.10.2019 №06-12/1777/19, зі змісту якого вбачається, що виконання рішення суду повинно здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України. У зв`язку з наведеним, представник позивача з метою виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 у справі №810/1008/16 запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання судового рішення шляхом списання суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є ДСА України, у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Як повідомив представник позивача, 04.02.2020 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О. у виконавчому провадженні №59400461 за невиконання рішення без поважних причин на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

22.09.2021 відповідачем сформовано вимогу державного виконавця.

Листом від 01.10.2021 №06-12/12497/21 позивач повідомив відповідача (вх. 06.10.2021 №13470 про неможливість виконання рішення суду з аналогічних підстав, що викладені і у листі від 03.07.2019 №06-12/1163/19. Разом з цим, у вказаному листі Управління просило відповідача вчинити дії передбачені положеннями статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За наслідком розгляду поданих документів, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) старшим державним виконавцем Коломієць Інною Миколаївною у межах виконавчого провадження ВП №59400461 винесено постанову від 25.10.2021 про накладення штрафу на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області у розмірі 10 200,00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, частиною 6 статті 26 цього Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Аналіз наведених норм свідчить, що державний виконавець наділений правом накладення на боржника штрафу у разі невиконання боржником рішення суду виключно за відсутності поважних причин для такого невиконання.

Суд зазначає, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Також суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Водночас, постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України «Про прокуратуру» та за період з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідно до частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Судом встановлено, що листом від 01.10.2021 №06-12/12497/21 позивач повідомив відповідача (вх. 06.10.2021 №13470) про те, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області здійснено перерахунок заробітної плати третій особі згідно рішення суду, який складає 64 477,03 грн. Водночас, повідомлено про неможливість здійснення виплати здійсненого перерахунку з незалежних від боржника у виконавчому провадженні причин.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів здійснюється Державною судовою адміністрацією України у порядку черговості згідно з чинним законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, та з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45) (далі - Порядок №845).

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з пунктом 25 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Суд зазначає, що судові рішення, які передбачають виплату на користь суддів коштів, здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 051150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Оскільки виконання виконавчого листа №810/1008/16, виданого Київським окружним адміністративним судом, передбачає виділення коштів для проведення виплат судді, виконання вказаного судового рішення має здійснюватись Державною казначейською службою України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Суд також враховує, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 в справі №810/1008/16 відмовлено у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну способу та порядку виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 з підстав того, що виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 № 810/1008/16 потребує здійснення перерахунку та виплати коштів державним органом на користь позивача, тому повинно здійснюватися за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» органами Казначейства. При цьому, виплата спірних коштів, які нараховані позивачем у сумі 64 477,03 грн. можлива лише при здійсненні додаткового фінансування, а саме на бюджетну програму «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» для здійснення відповідних виплат.

На думку суду, виконання зазначеного виконавчого листа має здійснюватись в межах визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, що, у свою чергу, виключає відповідальність боржника (позивача) за невиконання цього судового рішення.

Висновки, аналогічні зазначеним, наведені у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/721/16, в якій, зокрема, вказано, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення.

Наведені обставини у свою чергу свідчать про наявність поважних причин, що перешкодили Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Київській області станом на 25.10.2021 з незалежних від нього самого причин виконати рішення суду у справі №810/1008/16 у повному обсязі, які нівелюють висновки державного виконавця про наявність правових підстав для притягнення боржника до відповідальності у виконавчому провадженні у вигляді штрафу.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що згідно із частиною 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Т.О., винесена 04.02.2020 виконавчому провадженні №59400461 про накладення на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області штрафу у розмірі 5 100,00 грн. є скасованою в межах адміністративної справи №640/3628/20. Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень рішення в адміністративній справі №640/3628/20 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 15.05.2020.

Отже, беручи до уваги наведене, стверджувати про наявність обставин передбачених частиною 2 статті 75 Закону №1404-VIII, не вбачається за можливе.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що, у свою чергу зумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сума судового збору, яка сплачена позивачем підлягає відшкодуванню останньому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 139 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, б. 58-Б, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області (01001, м. Київ, пров. Музейний, б. 2-Д, ) за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), винесену 25.10.2021 старшим державним виконавцем Коломієць Інною Миколаївною у межах виконавчого провадження ВП №59400461 про накладення штрафу на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області у розмірі 10 200,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області (01001, м. Київ, пров. Музейний, б. 2-Д, ) на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, б. 58-Б, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева