Справа № 520/25317/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 р. № 520/25317/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Тимчука А.О. № 302537 від 16 листопада 2021 року, якою фізичну особу ОСОБА_1 визнано винним як фізичну особу-підприємця у порушенні вимог законодавства про автомобільний транспорт та накладено стягнення у виді адміністративно - господарського штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає дії Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт протиправними та саму постанову про застосування адмінстративно-господарського штрафу № 302537 від 16 листопада 2021 року, винесену начальником Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Харківській області Тимчуком А. О. за відсутності позивача неправомірною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки у момент перевірки при складанні акту представником Укртрансбезпеки позивачу не були роз`яснені права і обов`язки як суб`єкту, який притягається до адміністративно-господарської відповідальності, а тому порушено його право на захист, передбачене діючим законодавством. Справу про застосування адміністративно-господарського штрафу було розглянуто за відсутності позивача, повідомлення про розгляд справи позивач своєчасно не отримував. Позивач зазначає, що акт перевірки з повідомленням про слухання справи отримав 17 листопада 2021 року вже після вирішення справи, що є порушенням права позивача на захист, а тому постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною і незаконною.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що оскільки транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа. Як видно з акту №302488, під час рейдової перевірки водій ОСОБА_1 не надавав інспектору Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вищевказаних документів. Зважаючи на зазначене, Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №302573 від 16.11.2021 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у відношенні позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Видом економічної діяльності є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Старшим державним інспектором Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 06.10.2021 о 15:08 на 471 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт №302488.

Підставою для складання акту слугували висновки інспектора про виявлення порушення, передбаченого ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки адаптації тахографа до транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, роздруківки даних тахографа, особистої картки водія до тахографа, передбачених п. 3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

За результатами розгляду акту №302488 від 06.10.2021 Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову №302537 від 16.11.2021 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 в розмірі 17000,00 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки протоколу перевірки адаптації тахографа до транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, роздруківки даних тахографа, особистої картки водія до тахографа, передбачених п. 3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи суд встановив, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспектора щодо надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", з огляду на відсутність на момент перевірки протоколу перевірки адаптації тахографа до транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, роздруківки даних тахографа, особистої картки водія до тахографа, чим порушено п. 3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (надалі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно приписів статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Згідно з приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).

Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з п. 7.1 Положення №340 (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин) перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Пунктом 7.2 Положення №340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція №385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 2.5. Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього згідно п. 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два поки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

Пунктом 3.5. Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

У позовній заяві позивач заперечує факт надання ним послуг з перевезень вантажів. Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач також виходить з того, що під час складання акту безпосередньо на момент перевірки на дорозі та в подальшому, при винесенні постанови про накладення адмінстративно - господарського штрафу, відповідач не переконався в тому, що під час складання акта позивач не здійснював підприємницьку діяльність, а користувався автомобілем, який є особистою власністю, для власних особистих потреб, а тому не брав із собою усі документи, необхідні для автоперевезень вантажу.

Так, позивач зазначає, що відповідно до правової позиції Третього апеляційного адміністративного суду у постанові від 04.02.2021 по справі №340/3138/20 обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв тахокарт, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, та відповідальність за недотримання вказаних вимог, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення. Зважаючи на те, що вантажні перевезення здійснювались саме в межах України і є внутрішніми, колегія суддів апеляційного адміністративного суду зробила висновок, що Укртрансбезпека протиправно застосувала до перевізника адміністративно-господарський штраф за аналогічне зафіксоване актом порушення. Позивач зазначає, що в момент перевірки він не здійснював договірні вантажні перевезення як підприємець, тобто був не на роботі і не здійснював підприємницьку діяльність, та рухався по автодорозі у межах України і не перетинав кордон, тому мати при собі та пред`являти Укртрансбезпеці тахографічні документи був не зобов`язаний.

Посилання позивача на правову позицію Третього апеляційного адміністративного суду суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо здійснення на момент перевірки позивачем підприємницької діяльності суд зазначає наступне.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

З аналізу наданої відповідачем до матеріалів справи товаро-транспортної накладної від 06.10.2021 №691190 суд встановив, що вантажовідправником та замовником значиться "Басфорт оіл Транс", а автомобільним перевізником та вантажоодержувачем - ОСОБА_1 , отже позивач фактично виступає перевізником товару за власний кошт (відходи соняшника).

З акту №302488 від 06.10.2021 проведення перевірки також встановлено, що автомобіль марки МАN номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , що не заперечувалось позивачем.

Отже, ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, який здійснював перевезення товару за власний кошт, що відповідає приписам статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Окрім того суд враховує, що відповідно до пункту "а" частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з частиною 3 статті 10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

В той же час, ведення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон.

Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Під час здійснення рейдової перевірки автомобіль позивача був обладнаний тахографом, проте у позивача були відсутні картка водія або роздруківка даних роботи тахографа.

Оглядом акту проведення перевірки №250594 від 24.09.2021 суд встановив, що у зазначеному акті встановлена відсутність протоколу перевірки адаптації тахографа до транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, роздруківки даних тахографа, особистої картки водія до тахографа, водій ОСОБА_1 від підписання акту проведення перевірки відмовився. Згодом заперечення на акт подані не були, матеріали справи таких даних не містять та позивач про дані обставини в позові не зазначив.

Суд вважає, що перевезення будь-якого вантажу, в тому числі й особистого, вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон не звільняє водія від необхідності мати роздруківку даних тахографа, особисту картку водія до тахографа під час транспортування товару у разі обладнання автомобіля тахографом.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ФОП ОСОБА_1 , який здійснював перевезення вантажу, то очевидним є висновок про те, що саме він і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі №820/4624/17 та від 19.03.2020 по справі №823/1199/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо несвоєчасного повідомлення позивача про розгляд його справи суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Так, повідомленням №95063/28.1/24-21 від 10.11.2021, направленим 11.11.2021 поштою рекомендованим листом №710 (список згрупованих поштових відправлень №14096 від 11.11.2021), позивача було викликано для розгляду справи на 16.11.2021 з 9:00 до 12:00 год., що підтверджується наданими відповідачем доказами.

Зазначене повідомлення №710 згідно трекінгу АТ "Укрпошта" було вручено особисто ОСОБА_1 15.11.2021, тобто останній мав змогу прибути до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.11.2021 для розгляду справи або повідомити за вказаними телефонами про прибуття у інший день, однак своїм правом не скористався та не прибув за викликом.

Таким чином, відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи.

З огляду на зазначене, відповідно п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, Слобожанським управлінням Укртрансбезпеки правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.

Доводи ОСОБА_1 про незаконність вказаної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.11.2021 №302537, якою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно - господарський штраф у сумі 17000,00 грн, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, обґрунтовано та своєчасно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, будинок 14, м. Київ, 03135, ), Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин