Справа № 640/20142/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що акт перевірки позивача не містить підтверджень порушення ним п.128-1.2 ст.128-1 ПК України, сам акт перевірки не містить підстав її проведення, загальний обсяг ємностей для зберігання пального становить 67,3 кубічні метри, що не перевищує встановлені законодавством обсяг в 200 кубічних метрів на одне приміщення, або територію, кожне окреме приміщення або територія місця зберігання пального позивача за перевіряємий період не отримало пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів і все придбане пальне використовується для власного споживання, оскільки позивач не здійснює операції з його реалізації, внаслідок чого відсутні підстави для реєстрації позивачем акцизного складу та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що загальна місткість резервуарів, що використовується позивачем для зберігання палива не перевищує 200 кубічних метрів та придбане пальне використовується виключно для власного споживання чи промислової переробки, однак загальний об`єм придбаного палива у 2 півріччі 2019 року склав 1015885 літрів, тобто більше ніж 1000 кубічних метрів, внаслідок чого позивач мав зареєструватися як розпорядник акцизного складу та зареєструвати такий акцизний склад.

Сторони заявили клопотання про заміну відповідача - Офісу великих платників податків ДПС його правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, в тому числі Офіс великих платників податків ДПС. В подальшому на базі ліквідованого Офісу великих платників податків ДПС і відповідно до Положення про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, останнє є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, клопотання про заміну відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом заміни відповідача Офіс великих платників податків ДПС його правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку письмового провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДПС у м.Києві від 16.06.2020 №4348, відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, згідно з направленнями на проведення фактичної перевірки від 24.06.2019 №3457/26-15-32-07, №3456-26-15-32-07, №3458/26-15-32-07, посадовими особами ГУ ДПС у м.Києві проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює придбання, зберігання та реалізацію пального, за результатами якої складено акт від 06.07.2020 №1608/26-15-32-07 (а.с.23-30), в якому зафіксовано порушення п. «б» абз.6 пп.230.1.2 п 230.1 ст.230 ПК України, а саме: не зареєстрований в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизний склад.

Позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки (а.с.34-40), за результатом розгляду яких рішенням ГУ ДПС у м.Києві від 07.08.2020 №109970/10/26-15-32-07-19 (а.с.43-46) висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі наведеного акту перевірки Офісом ВПП ДПС винесено податкове повідомлення-рішення від 10.08.2020 №, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 1000000,00 грн (а.с.12).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2020 прийнято у відповідності до вимог Податкового кодексу України, є правомірним та скасуванню не підлягає, оскільки ПрАТ «Київспецтранс» у період з 01.07.2019 по 31.12.2019 після отримання обсягів пального, що перевищують 1000 кубічних метрів (1000000 літрів) у межах календарного року, вважався розпорядником акцизного складу, та повинен був здійснити реєстрацію такого складу.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-ВР) оптова торгівля - діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва); а роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Згідно з пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Відповідно до пп.14.1.224 п.14.1 ст.14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Підпунктом 14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Тобто акцизний склад - це приміщення або територія, де відбувається провадження діяльності, зокрема, з вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

При цьому, не є акцизним складом приміщення або територія, де показник загальної місткості ємностей не перевищує 200 кубічних метрів, а обсяг отриманого власником або користувачем такого приміщення або території (суб`єктом господарювання) протягом календарного року пального не перевищує 1000 кубічних метрів, за умови, що пальне використовується особою виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки без реалізації пального або зберігання пального на користь третіх осіб.

В силу п.«б» абз.6 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до п.128-1.2 ст.128-1 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

З акту перевірки позивача вбачається, що позивачем отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.06.2020 №2000118 з терміном дії з 04.03.2020 по 04.03.2025, загальна місткість належних позивачу ємностей для зберігання палива не перевищує 200 кубічних метрів, при цьому позивач використовує пальне виключно для потреб власного споживання.

Разом з тим, з досліджених даних бухгалтерського обліку позивача та аналізу бази даних Єдиного реєстру акцизних накладних за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 відповідачем встановлено, що на адресу позивача його контрагентами було реалізовано пальне на загальну кількість 1018938,87 літрів, що перевищує 1000 кубічних метрів (1000000 літрів).

Обставина, щодо придбання вказаної кількості пального позивачем не заперечується, натомість він зазначає, що по кожному окремому місцю зберігання пального ним отримано менше ніж 1000 кубічних метрів, а саме за місцями зберігання: м.Київ, проспект Правди, 85 - 767925 літрів; Полігон №5 - 158127 літрів; Полігон №6 - 89833 літрів.

В той же час, положення пп.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України не передбачають розмежування по надходженню пального на кожне окреме приміщення або територію, а визначають виключно загальний обсяг отриманого пального суб`єктом господарювання протягом календарного року.

Таким чином, враховуючи, що загальний обсяг отриманого позивачем пального за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 (в межах календарного року) становить 1018938,87 літрів, що перевищує 1000 кубічних метрів, останній є розпорядником акцизного складу, який мав його зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Оскільки позивач не провів реєстрацію акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, до нього підлягають застосуванню положення п.128-1.2 ст.128-1 ПК України в частині накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на неналежне визначення в акті перевірки підстав для її проведення в частині зазначення, що перевірка проведена на підставі ПК України без конкретизації відповідних статей, оскільки підстави проведення перевірки зазначаються саме в наказі на її проведення, а окремі недоліки акту, складеного за результатами правомірно проведеної фактичної перевірки, жодним чином не спростовує висновків такої перевірки та не може мати наслідком уникнення платником податків встановленої законодавством відповідальності за виявлені порушення.

Допущення в податковому повідомленні-рішенні від 10.08.2020 № описки в частині визначення, що сума визначених у ньому грошових зобов`язань підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, замість визначених у п.57.3 ст.57 ПК України 10 робочих днів, також не може мати наслідком визнання такого податкового повідомлення-рішення протиправним, оскільки окремі формальні недоліки акта індивідуальної дії, який прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, не можуть свідчить про протиправність такого акту та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2020.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Текст постанови виготовлено 22 лютого 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма