Справа № 340/3532/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 340/3532/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 ( суддя першої інстанції Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/3532/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування наказу та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив:

визнати неправомірним та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 23.07.2020 в частині зменшення ОСОБА_1 розмір премії;

стягнуто з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоплачене грошове забезпечення у розмірі 12 163,52 грн.;

звернути до негайного виконання рішення суду в частинні стягнення недоплаченого грошового забезпечення у розмірі 12 163,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період перебування у щорічній основній та оплачуваній додатковій відпустці відповідачем виплачено грошове забезпечення у меншому розмірі, ніж до відпустки, безпідставно зменшивши розмір премії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 в задоволені позову відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що рішення суду по суті є законним та обґрунтованим, але вважає, що суд у мотивувальній частині вийшов за межі наданих йому повноважень та прийшов до висновків, які виходять за межі позовних вимог, а саме: На аркушах справи 2-3 Суд зробив висновок, що позивача змусили двічі використати щорічні основні відпустки і додаткові оплачувані відпустки, так як Управління безпідставно відмовило у наданні відпуски по догляду за дитиною до досягнення 3 років з 04 лютого 2020 року, що встановлено судом. Прийнявши наказ про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення 3 років з 04 лютого 2020 року на виконання рішення суду, Управління тим-самим скасувало накази про надання відпусток від 07 липня 2020 року №225 о/с та 12 серпня 2020року №259 о/с. Пояснюється тим, що в один період часу неможливо перебувати у декількох видах відпусток та позивач вимушено використав основні і додаткові відпустки. Тому упродовж з 07 липня по 05 жовтня 2020 року позивача перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 років. Отже, з прийняттям постави Третього апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року відновлено право на щорічні основні і додаткові оплачувані відпустки, про які зазначено у наказах Управління від 07 липня 2020 року №225 о/с та 12 серпня 2020 року №259 о/с. З вище вказаними твердженнями суду першої інстанції ГУНГІ вКіровоградській області не погоджується та просить змінити дану частину рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 по справі №340/3532/20.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління національної поліції в Кіровоградській області з 10.01.2017.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 17.02.2020 №60 о/с згідно із Законом України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) підполковника поліції ОСОБА_1 (0068088), начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, 17 лютого 2020 року, виплативши грошову компенсацію за 3 дні невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2020 рік.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 06.07.2020 № 224 о/с позивача поновлено на службі в поліції.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 07.07.2020 № 225 о/с позивачу надано щорічну оплачувану відпустку за 2019 рік з 07.07.2020 по 20.08.2020.

Наказом ГУНП в Кіровоградській області від 12 серпня 2020 року №259 о/с надано позивачеві щорічну основну і додаткову оплачувану відпустку за 2020 рік з 21 серпня по 05 жовтня 2020 року.

Підставами надання вище вказаних відпусток були рапорти позивача з проханням надати відповідні відпустки, тобто позивача ні хто не примушував брати дані відпустки.

Крім того, відпустка за 2019 рік надавалась позивачеві на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Крім того, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020 по справі №340/436/20 наказом ГУНП в Кіровоградській області від 10.12.2020 №388 о/с та відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустки» з 04.02.2020 ОСОБА_1 надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, станом на теперішній час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

07.08.2020 на адресу позивача надійшов лист ГУНП 30.07.2020 про те, що Позивачу за липень 2020 встановлено премію 5 % відповідно до протоколу від 06.07.2020 №1137/14-2020 та протоколу від 23.07.2020 №1255/14-2020.

07.08.2020 представником позивача подано до ГУНП адвокатський запит №51 з вимогою: направити копії: протоколу від 06.07.2020 №1137/14-2020 про встановлення ОСОБА_1 премії за липень 2020 року у розмірі 5 %; протоколу від 23.07.2020 №1255/14-2020 про встановлення ОСОБА_1 премії за липень 2020 року у розмірі 5 %; наказу про встановлення ОСОБА_1 премії за липень 2020 року у розмірі 5 %.

Листом ГУНП від 13.08.2020 надано запитувані документи, з яких стало відомо, що Позивачу наказом ГУНП від 23.07.2020 №237 о/с встановлено премію у розмірі 5 %.

Відповідно до розрахункового листа за липень 2020 року розмір грошового забезпечення до виплати становив 17 999,47 грн., а за липень став 11 917,71 грн., тобто Відповідач зменшив розмір грошового забезпечення під час відпустки Позивача на 6 081,76 грн. (17 999,47 - 11 917,71 = 6 081,76)

Вважаючи дії ГУНП щодо зменшення позивачу розміру грошового забезпечення під час перебування у відпустці неправомірними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та Положенням про проходження служби начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" визначено, що грошове забезпечення, зокрема, поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 4 цієї постанови надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Аналогічні положення містяться у пункті 12 розділу 2 Порядку № 260, в якому визначено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент видання наказу від 23 липня 2020 року № 237 о/с позивача було включено до списку осіб, які підлягають преміюванню, та з урахуванням перебування позивача у відпустці та тривалого часу перебування на лікарняному (близько 2-х років), невиконання своїх посадових обов`язків, відсутність показників преміювання та особистих внесків в загальні результати діяльності служби, встановлено премію за липень 2020 року в розмірі 5%.

За такого правового врегулювання та обставин справи, колегія суддів вбачає підстави для зміни мотивувальної частини оскаржуваного рішення зазначивши, що встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції, а відтак позовні вимоги, є безпідставними.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження позбавляти конкретного працівника премій повністю або частково обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник вправі самостійно вирішувати ці питання.

За правилами статті 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з цим не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково вдався до аналізу правомірності підстав надання позивачу основної та додаткової відпусток.

Колегія суддів, змінюючи мотивувальну частину постанови суду першої інстанції, виходить з того, що встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, а її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Доводи позивача про необхідність нарахування та виплати йому премії є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки роботодавець має право вирішувати ці питання на власний розсуд без додаткового узгодження відповідно Закону України «Про оплату праці».

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зважаючи на вищевикладене, оскаржуване судове рішення належить змінити, виклавши її мотивувальну частину відповідно до висновків, викладених у цій постанові апеляційного суду.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову, але з помилкових мотивів, колегія суддів вважає необхідним, відповідно до вимог ст.ст.315, 317 КАС України, змінити мотивувальну частину судового рішення, шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 311,315, 317, 321,322, 325,328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 в адміністративній справі №340/3532/20 - змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції даної постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва