Справа № 560/17953/21
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2022-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 лютого 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби оформлене протоколом від 22 липня 2021 року №116, щодо відмови, ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 750 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із смертю члена її сім`ї - ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 2005 року почала проживати у незареєстрованому шлюбі як чоловік та жінка із громадянином ОСОБА_2 .

За час проходження військової служби на територіях Донецької та Луганської областей, ОСОБА_2 отримав ряд захворювань, що спричинили суттєве погіршення його здоров`я. Враховуючи, що здоров`я ОСОБА_2 в період проходження військової служби значно погіршилось, після звільнення позивач доглядала за ОСОБА_2 . В серпні 2020 ОСОБА_2 помер.

Відповідно Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 03 грудня 2020 року №853 було встановлено, що захворювання та причина смерті колишнього військовослужбовця, солдата запасу ОСОБА_2 , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Ще за життя, ОСОБА_2 заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого не складалося позивачу, що підтверджується Заповітом від 28.07.2015 року.

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.07.2021 року №116 позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, обґрунтовуючи тим, що стосовно ОСОБА_1 не встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_2 , ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Також судом не визнавалося право громадянки ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_2 , а поданими документами не підтверджено її статус члена сім`ї загиблого відповідним посвідченням.

На обгрунтування спільного проживання позивач надала довідку видану Новоушицькою селищною радою, №796 від 24.09.2021 про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно з 01.04.2005 року по 13.08.2020 проживали разом у незареєстрованому шлюбі в АДРЕСА_1 і вели спільне господарство.

Відповідач подав до суду візвив, в якому зауважив, що у довідці №796 йдеться про проживання ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 у с. Антонівка у період з 01.04.2005 по 13.08.2020. Однак, сама позивач зазначає, що до 2013 року проживала у м. Могилів-Подільському (Вінницька область).

При цьому в телефонній розмові староста села Антонівка підтвердила лише факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в с. Антонівка, однак зазначила, що на момент смерті ОСОБА_2 в селі Антонівка не проживав, обставини ведення спільного господарства з ОСОБА_1 підтвердити не змогла зауваживши, що проживає у сусідньому селі.

Долучена до позовної заяви копія заповіту також не може свідчити ні про спільне проживання, ні про пов`язаність спільним побутом, оскільки заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України), а спадкоємцями можуть бути одна або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у них із заповідачем сімейних, родинних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Аналогічно довідка про здійснення поховання теж не свідчить про спільне проживання чи пов`язаність спільним побутом, оскільки підтверджує лише участь у похованні, що може бути обумовлено дружніми стосунками.

Виключно письмові твердження позивача про спільний побут та набуте спільне майно, ведення спільного господарства, оплату витрат із сімейного бюджету сприймаються критично, оскільки жодних належних та допустимих доказів (показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо) на підтвердження даних фактів не надано.

Суд вказує, що наявних у справі документів недостатньо для встановлення та з`ясування усіх обставин у справі, що є перешкодою для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 80 КАС України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно із частиною 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно частин сьомої та восьмої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 147 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання без поважних причин письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, або неповідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

За наслідками дослідження матеріалів адміністративної справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування у Новоушицької селищної ради підтвердження видачі ОСОБА_1 довідки №796 від 24.09.2021 та докази підтвердження інформації про спільне проживання та побут ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 80, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

витребувати у Новоушицької селищної ради підтвердження видачі ОСОБА_1 довідки №796 від 24.09.2021 та докази на підтвердження інформації про спільне проживання та побут ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Витребувані докази подати до суду протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

В разі ненадання витребуваних документів надати письмові пояснення щодо причин неможливості надання доказів у той самий строк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя П.М. Майстер