Справа № 380/1449/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/1449/21 пров. № А/857/21627/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

з участю секретаря судового засідання Пославського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Львівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Сасевичом О.М. у м. Львові в порядку письмового провадження у справі № 300/1449/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення четвертої кадрової комісії обласних військових прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 124 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою;

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Львівської обласної прокуратури № 4к від 04.01.2021 року про звільнення з посади прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 січня 2021 року;

- поновити на посаді прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області та в органах прокуратури з 06.01.2021 року або іншій рівнозначній посаді прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 Львівської області, а у разі початку діяльності окружних прокуратур - на посаді прокурора у відповідній окружній прокуратурі;

- стягнути з Львівської обласної прокуратури середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 06.01.2021 року по дату прийняття судового рішення;

- визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної прокуратури, яка полягає у не розгляді заяви від 23.12.2020 року про надання відпустки з 04.01.2021 року та не повідомлення про результат розгляду вказаної заяви.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії обласних військових прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 124 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором - ОСОБА_1 атестації у зв`язку з неявкою.

Визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Львівської обласної прокуратури № 4к від 04.01.2021 року про звільнення з посади прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 січня 2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області та в органах прокуратури з 06.01.2021 року.

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 180514 грн 86 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратур № 2 Львівської області та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 21 208 грн. 03 коп. допущено до негайного виконання.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільнений з посади незаконно, оскільки, кадрова комісія не розглянула заяву позивача про перенесення іспиту, через неможливість прибути на зазначену дату для складання іспиту.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили відповідачі, подавши апеляційні скарги, у яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову повністю.

У обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають, що позивач звільнений з посади правомірно, як такий, що не пройшов атестацію, оскільки не з`явився для проходження іспиту.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач з 15.11.2011 року по 06.01.2021 року проходив службу в органах прокуратури. На момент звільнення, позивач займав посаду прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області.

09.10.2019 року позивач, через прокуратуру Львівської області, на адресу Офісу Генерального прокурора, надіслав заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

04.08.2020 року позивач відкликав подану заяву про намір пройти атестацію в частині: беззаперечного (безапеляційного) погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації; беззаперечного (безапеляційного) погодження на звільнення з посади прокурора, однак останній не відмовлявся від проходження атестації.

Листом від 22.10.2020 року № 07/1/1-2916 вих 20 Офіс Генерального прокурора повідомив позивача, що законодавством, яке регулює порядок проведення атестації не передбачено часткове відкликання заяви про намір пройти атестацію.

З 02.11.2020 року по 06.11.2020 року позивач перебував на лікарняному у зв`язку тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛВ № 097378, про що позивач повідомив керівництво Львівської місцевої прокуратури № 2. Крім цього, у зв`язку з тим, що у дитини позивача діагностовано та підтверджено коронавірусну хворобу (Covid-19) позивач перебував на самоізоляції впродовж 14 днів починаючи з 01.11.2020 року.

07.11.2020 року о 16.00 год. (субота) позивач для виходу на роботу здав відповідний ПЛР тест, за результатами якого, о 08.00 год. 09.11.2020 року, в позивача не виявлено коронавірусну хворобу (Covid-19). Позивач повідомив керівництво Львівської місцевої прокуратури №2 і надав в канцелярію відповідний листок непрацездатності та приступив до виконання своїх службових обов`язків прокурора, що підтверджується супровідним листом № 14.35/04-17-4663вих-20 від 09.11.2020 року, яким керівником Львівської місцевої прокуратури № 2 скеровано на адресу начальника кадрового підрозділу Львівської обласної прокуратури листок непрацездатності.

04.11.2020 року (під час перебування позивача на лікарняному) спільним рішенням кадрових комісій обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) затверджено та опубліковано графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, позивача включено у відповідний графік на 10.11.2020 року Також, в графіку вказано, що місцем проведення атестації є: м. Київ, вул. Межигірська, 82. Культурний центр «М82». Відповідальна кадрова комісія № 4.

09.11.2020 року наказ про службове відрядження до м.Київ, вул.Межигірська, 82, Культурний центр «М82», для проходження відповідної атестації позивача не видавався.

09.11.2020 року позивач на адресу кадрової комісії скерував відповідну заяву щодо неможливості явки на іспит. Вказаною заявою позивач інформував кадрову комісію, про причини неявки та відсутність об`єктивної можливості взяти участь у складанні іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону 10.11.2020 року, яке проходитиме в м.Києві та просив перенести іспит. В додатку до заяви містилася інформація про проходження ПЛР тесту на 1 арк.

Відповідач цю заяву не розглянув.

24 листопада 2020 року рішенням Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 124 про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою.

Наказом виконувача обов`язків керівника Львівської обласної прокуратури №4к від 04.01.2021 року позивач звільнений з посади прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 січня 2021 року.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX (далі - Закон № 113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року (далі Закон № 1697-VII).

За приписами пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з пунктом 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX передбачено, що графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону № 113-IX, наказом Генерального прокурора № 221 від 3 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок № 221).

Згідно із визначенням, що міститься в пункті 1 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 розділу І Порядку № 221, атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Відповідно до пункту 6 Порядку розділу І № 221 атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За правилами пункту 9 розділу І розділу І Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.

У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.

У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.

Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

У пункті 6 розділу V Порядку № 221 зазначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VІІ. Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством

Відповідно до пункту 1 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокуратура від 17 жовтня 2019 року № 233 (далі - Порядок № 233), порядок роботи кадрових комісій, що здійснюють свої повноваження на підставі пункту 11, підпункту 7 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», Закону України «Про прокуратуру», визначається цим Порядком та іншими нормативними актами.

На підставі пункту 2 Порядку № 233 Комісії забезпечують: проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів та слідчих Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур; здійснення добору на посади прокурорів; розгляд дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

За правилами пункту 12 Порядку № 233 рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати «за» чи «проти» рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії.

Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що комісія прийняла необґрунтоване рішення, оскільки не розглянула заяву позивача про перенесення атестації, через неможливість прибути для проходження першого етапу тестування.

Апеляційний суд встановив те, що 09.11.2020 року позивач, на адресу кадрової комісії, скерував цінний лист з описом вкладення, яким надіслав заяву про перенесення тестування. Вказаною заявою позивач інформував кадрову комісію, про причини неявки та відсутність об`єктивної можливості взяти участь у складанні іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону 10.11.2020 року, яке проходитиме в м. Києві та просив перенести іспит.

Отже, заяву про перенесення тестування позивач направив на адресу комісії, відповідно до вимог п. 11 розділу І Порядку № 221, не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит.

Відтак, позивач, на думку апеляційного суду, виконав свій обов`язок щодо належного повідомлення кадрової комісії про неможливість з`явитися на тестування 10.11.2020 року.

Водночас, кадрова комісія не розглянула заяву позивача про перенесення дати тестування і не надала оцінку обставинам, через які позивач не зміг з`явитися для проходження тестування.

Внаслідок цього, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем 1 етапу тестування від 24 квітня 2021 року є необґрунтованими, оскільки не містить висновків за результатами розгляду заяви позивача про неможливість з`явитися для проходження тестування та перенесення дати тестування.

Крім цього, обґрунтованими є доводи позивача в частині неможливості достовірно встановити дійсну кадрову комісію, яка встановлювала факт неявки позивача на іспит 10.11.2020 року.

Відповідно до матеріалів справи уповноваженою кадровою комісією відносно позивача була четверта кадрова комісія.

Разом з цим, до справи долучено однакові за номером та датою рішення четвертої кадрової комісії від 24.11.2020 року № 124, однак різні за змістом та суттю якими встановлювався факт неявки позивача.

Так, в одному випадку факт неявки встановлено кадровою комісією № 1, а в іншому випадку четвертою кадровою комісією.

Як видно зі змісту одного з рішень, кадровою комісією № 1 фіксувався факт неявки позивача як прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області, а зі змісту іншого рішення четвертою кадровою комісією фіксувався факт неявки позивача як прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області.

При цьому, слід зазначити, що позивач не обіймав посаду прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області. Відповідачі не спростували та не заперечували дані обставини.

Отже, апеляційний суд встановив наявність двох суперечливих між собою рішень від 24.11.2020 року № 124, як у частині посади, яку обіймав позивач, так і в частині встановлення факту неявки позивача для проходження тестування (у одному рішенні цей факт встановила перша кадрова комісія, а в іншому - четверта).

Внаслідок цього, на думку апеляційного суду, рішення четвертої кадрової комісії від 24.11.2020 року № 124, є таким, що не містять відомостей про дійсні обставини неявки позивача для проходження тестування 10.11.2022 року.

Виходячи з наведених міркувань, апеляційний суд вважає, що рішення четвертої кадрової комісії обласних військових прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 124 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою є необґрунтованим, а тому його необхідно скасувати.

Виходячи з того, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, відповідно до пункту 6 розділу V Порядку № 221, є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону № 1697-VІІ, то виданий, на підставі рішення четвертої кадрової комісії обласних військових прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 124 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою, наказ виконувача обов`язків керівника Львівської обласної прокуратури № 4к від 04.01.2021 року про звільнення з посади прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 06 січня 2021 року, необхідно скасувати, як такий, який виданий на підставі необґрунтованого рішення кадрової комісії.

Приписами частини 1 статті 235 КЗпП України обумовлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Апеляційний суд вважає, що позивач звільнений з посади незаконно, а тому підлягає поновленню на попередній посаді.

Згідно зі статтею 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Проаналізувавши розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який проведений судом першої інстанції та висновок суду про поновлення позивача на посаді прокурора Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 Львівської області, апеляційний суд вважає, що такі зроблені вірно.

Щодо вимоги позивача визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної прокуратури, яка полягає у не розгляді заяви від 23.01.2020 року про надання відпустки з 04.01.2021 року та не повідомлення про результати розгляду вказаної заяви, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки їх оцінка не впливає на законність звільнення позивача.

Отже, суд першої інстанції зробив вірний висновок про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Львівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року в справі № 380/1449/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повний текст постанови складений 23.02.2022 року