Справа № 343/1755/21
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1755/21
Провадження №: 2-а/0343/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області адміністративну справу № 343/1755/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії БАБ № 555765 від 04.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в якому просить скасувати постанову серії БАБ № 555765 від 04.09.2021 поліцейського СРПП № 1 Калуського РВП капітана поліції Сімківа С.І. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження та стягнути з відповідача витрати по справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою серії БАБ № 555765 від 04.09.2021 поліцейського СРПП № 1 Калуського РВП капітана поліції ОСОБА_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Мотивована вона тим, що 04.09.2021 о 13.05 годині в м. Калуш по вул. Хіміків, керуючи транспортним засобом "Renault Modus", реєстраційний номер НОМЕР_1 , він, начебто, порушив Правила дорожнього руху, а саме не виконав вимог дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена".

Він дійсно керував вказаним транспортним засобом та здійснив зупинку автомобіля по вулиці Хіміків, однак дорожнього знаку 3.34 не бачив та не виконав його, оскільки, як потім вияснилось, зона видимості дорожнього знака не забезпечує можливості його добре бачити, є такою, що закрита від учасників руху знаходженням вказаного дорожнього знаку в місці росту дерев і кущів, і вказаний дорожній знак не видно з тієї відстані, яка, відповідно до вимог ПДР, повинна забезпечити можливість виконання вимог знаку учасниками дорожнього руху.

Відповідно до ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому, дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

При розгляді адміністративної справи інспектором поліції не надано оцінку щодо неналежної організації дорожнього руху, зокрема встановлення дорожнього знаку 3.34 з порушенням вимог ПДР.

Справа про адміністративне правопорушення поліцейським по суті не розглядалась. Інспектором тільки було повідомлено його про порушення вимог дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена". Після чого, без будь-яких пояснень він почав щось писати і надалі надав йому постанову про накладення адміністративного стягнення для підпису. Ознайомившись з постановою, ним у графі 8 замість підпису було зроблено прочерк, так як права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені, а також через те, що йому не було надано можливості надати свої зауваження, пояснення та не задоволено клопотання про розгляд справи за участю захисника.

Таким чином розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Крім того, після зупинки транспортного засобу, поліцейський належним чином не представився, службове посвідчення не пред`явив, докази правопорушення не представив. Заяву про бажання скористатися правовою допомогою адвоката поліцейський проігнорував, чим грубо порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлені ст. 278, 279 КУпАП.

Поліцейським також було порушено вимоги ст. 251 КУпАП щодо обов`язку збирання доказів правопорушення. Таких доказів до постанови не надано, про що свідчить графа постанови «8», у якій відсутні будь-які додатки, що підтверджує відсутність доказів скоєння адмінправопорушення

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. У разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського,

якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить

процесуальну послідовність винесення постанови.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтимав, просив його задовольнити з підстав, викладених у його позовній заяві. Також вказав, що при винесенні відносно нього постанови були порушені норми як процесуального, так і матеріального права. Так, при розгляді адміністративної справи йому не були роз`яснені його права, не було надано можливості скористатися правовою допомогою. Щодо самого порушення, яке поставлено йому у провину, то його вини у ньому не має. Знак розміщений у деревах, які своїми земельними листками повністю його закривали, чим порушені ДСТУ від 01.07.2015. Даних про погодження встановлення цього знака у поліції немає. Також звернув увагу на те, що долучений до матеріалів справи відзив на позов, стосується іншої особи, тому він не може бути взятий судом до уваги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, у якому вказав, що з матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що 04.09.2021 в ході патрулювання та виконання службових обов`язків інспектор СРПП №1 Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції Сімків С.І. о 13.00 годині виявив автомобіль «Renauit Modus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , в м. Калуш по вул. Хіміків, який порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4 в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, якими забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зупинивши транспортний засіб, відповідач підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водієм ТЗ виявився позивач, який на вимогу поліцейського пред`явив вказані документи для перевірки.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачу його права як громадянина, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КУпАП, що підтверджується його підписом у п. 8 постанови. Після заслуховування пояснень позивача, відповідно до вимог ст. 278, 279 КУпАП, розглянуто та винесено постанову серії БАБ № 968101 від 22.06.2021 у справі про адміністративне правопорушення. Додатково позивачу роз`яснено положення ст. 307 та 308 КУпАП. Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, зміст постанови було оголошено позивачу під розпис, зміст постанови йому був зрозумілий. Таким чином, інспектор СРПП Сімків С.І. діяв на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому у відзиві представник відповідача зазначає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджує і сам позивач у своїй позовній заяві, де вказує, що що він дійсно по вул. Хіміків здійснив зупинку автомобіля під дорожнім знаком 3.34 "Зупинка заборонена", оскільки він його не бачив та не виконав його та просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

15 вересня 2021 року надійшло клопотання позивача про проведення підготовчого засідання за його відсутності.

27 вересня 2021 року від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

12 жовтня 2021 року від позивача надійшла заява про про проведення підготовчого засідання за його відсутності, в якій він не заперечив проти заміни відповідача.

Ухвалою суду від 12.10.2021 замінено неналежного відповідача на належного.

05 листопада 2021 року від представника відповідача Головного управління НП в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов.

10 листопада 2021 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 10 листопада 2021 року задоволено.

24 листопада 2021 року від представника позивача поступив витребовуваний судом за клопотанням позивача відеозапис.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

13 грудня 2021 року від позивача поступило клопотання про долучення доказів з проханням поновити строк його подання, яке протокольною ухвалою суду від 13.12.2021 задоволено.

05 січня 2022 року направлено вимогу начальнику Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про витребування доказів, на що отримано 27.01.2022 від останього відповідь.

31 січня 2022 року направлено вимогу суду відділу організації дорожнього руху ГУПП України в Івано-Франківській області.

09 лютого 2022 року отримано відповідь з Управління ПП в Івано-Франківській області.

Від сторін більше заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до постанови серії БАВ № 555765 від 04.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 04.09.2021 о 13.00 у м. Калуш по вул. Хіміків водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Renault Modus", н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака "Зупинка заборонена", чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 340 гривень (а.с. 5).

За клопотанням позивача судом витребувано відеозапис, який проведений під час розгляду адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с. 46). На відеозаписі зафіксовано як працівник поліції просить ОСОБА_1 надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Розміщення транспортного засобу у зоні видимості та дії дорожнього знака 3.34 "Зупинка заборонена" як і будь-яких інших обставин подій на відеозаписі не зафіксовано.

Натомість на підтвердження поганої видимості дорожнього знака 3.34 "Зупинка заборонена" позивач долучив фотосвітлини (а.с. 52, 53), з яких вбачається, що вздовж стовпа, на якому розміщений дорожній знак, посаджені дерева. Як вказав ОСОБА_1 , фотосвітлини зроблені у зимову пору, коли дерева оголені, хоча адміністративне правопорушення, яке поставлене йому у провину, мало місце восени, коли крони дерев у листках.

На запит адвоката позивача про те, чи приймалося рішення Калуською міською радою про встановлення дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена" по вул. Хіміків у м. Калуші, виконавчий комітет міської ради повідомив, що встановлення такого знаку погоджувалося координаційною радою з питань безпеки дорожнього руху 01.03.2021 Протокол № 2 (а.с. 54).

Витяг № 4 з Протоколу № 2 засідання координаційної ради з питань безпеки дорожнього руху від 01.03.2021, свідчить про те, що координаційна рада погодила встановлення дорожніх знаків 3.34 "Зупинка заборонена" при в`їзді до будинків № 4, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в кількості 3 шт (а.с. 55).

Як вбачається з повідомлення Калуського РВП Головного управління НП в Івано-Франківській області за № 687/59/04-2022 від 17.01.2022, згоду на встановлення дорожніх знаків надає відділ організації дорожнього руху (а.с. 66).

Як зазначено у повідомленні Управління ПП в Івано-Франкіській області № 1502/41/20/01-22, 01.03.2021 на засіданні координаційної ради з питань безпеки дорожнього руху виконавчого комітету Калуської міської ради було прийнято рішення про встановлення дорожніх знаків 3.34 "Зупинку заборонено", оскільки внаслідок порушення водіями транспортних засобів правил паркування суттєво ускладнювався проїзд до будинків АДРЕСА_3 , 8, АДРЕСА_2 у м. калуш та неодноразово створювалися аварійні ситуації, що загрожували безпеці як пішоходів, так і водіїв (а.с. 72).

Враховуючи вказане, позивач вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальносі, оскільки вимоги знаку він не порушував, правомірність його монтажу не встановлена, процедура притягнення не дотримана. Натомість відповідач вказує про дотримання порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, наявності чи відсутності підстав для скасування постанови.

Оцінка суду:

взявши до уваги пояснення позивача, відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними. суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У постанові серії БАВ № 555765 від 04.09.2021 зазначено, що ОСОБА_1 04.09.2021 о 13.05 годині в м. Калуш по вул. Хіміків, керуючи транспортним засобом "Renault Modus", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимог дорожнього знаку "Зупинка заборонена".

Як вказав позивач, дорожній знак йому не було видно, оскільки він встановлений з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 8.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи фотосвітлин, дорожній знак 3.34 "Зупинка заборонена" розміщений на стовпі, який знаходиться у ряді з деревами, що, за переконанням позивача, погіршує його видимість. До вказаного доказу суд ставиться критично, оскільки фото здійснено не з транспортного засобу зі сторони водія, а з трав`яного острівця, за інших погодніх умов (сезону), тобто не в найбільш наближених умовах, у яких перебував водій під час притягнення його до адміністративної відповідальності, що піддає сумніву саме фотографування, оскільки "поле зору" камери під різними кутами по відношенню до проїзної частини по різному видаватимуть розміщення елементів, у тому числі дорожніх знаків відносно інших елементів.

Як встановлено у судовому засіданні, по вул. Хіміків у м. Калуш, яке визначено місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, дійсно розміщено дорожний знак 3.34 "Зупинка заборонена", правомірність встановлення якого позивач ставить під сумнів, оскільки його монтаж здійснений без відповідного рішення органу місцевого самоврядування та без погодження з підрозділом органу Національної поліції.

Так, за правилами ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про дорожній рух», організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції.

Відповідно до ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

За правилами п. 10.1.2 ДСТУ 4100/2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» установлення чи демонтаж дорожніх знаків без погодження з МВС України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» заборонено.

Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с. 54), встановлення дорожніх знаків 3.34 "Зупинка заборонена" по вул. Хіміків у м. Калуш погоджено координаційною радою з питань безпеки дорожнього руху від 01.03.2021 (а.с. 55). При цьому, судом за клопотання позивача вживалися заходи щодо встановлення наявності згоди на таке встановлення головним відділом організації дорожнього руху ГУПП України в Івано-Франківській області, однак будь-яких доказів погодження встановлення таких знаків останнім суду не надано, а вказано про погодження такого встановлення координаційною радою з питань безпеки дорожнього руху виконавчого комітету Калуської міської ради (а.с. 72), що підтверджує позицію позивача про неналежну організацію дорожнього руху, у тому числі не забезпечення належної видимості дорожніх знаків учасникам дорожнього руху, яка не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Крім того, як встановлено з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, який наданий відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, будь-яке фіксування на ньому порушення Правил дорожнього руху позивачем ОСОБА_1 , у тому числі зупинку його транспортного засобу у полі дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", відсутнє. Будь-яких інших доказів винуватості не надано, як і не вказано про наявність таких у постанові про накладення адміністративного стягнення. Його ж твердження про те, що поліцейський розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства та підставно виніс постанову є голослівними та жодним доказом не підтверджені. При цьому, у відзиві на позов відповідач просить відмовити у позові іншій особі, ніж є позивач, про таку особу ідеться і у змісті відзиву, як і згадується про інші обставини справи, у тому числі про те, що відповідач зупинивши траспортний засіб, підійшов до позивача і представився, хоча з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністртивної відповідальності, не перебував за кермом, а йшов на зустріч працівнику поліції.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що окремо сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доводи позивача про порушення самої процедури розляду справи та винесення постанови, оскільки йому не було роз`яснено прав за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП, а також позбавлено права на захист.

Забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на її участь у процесі прийняття рішення та права на захист передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, суд вважає, що обмеження права водія на отримання правової допомоги для захисту своїх прав під час винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності свідчить про порушення прав людини, що гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії БАБ № 555765 від 04.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат:

відповідно до положення ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 454,00 гривні.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії БАБ № 555765 від 04.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 555765 від 04.09.2021 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_4 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження: м. Івано-Франкіськ, вул. Академіка Сахарова, 15, .

Рішення буде складено в повному обсязі до 24 лютого 2022 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Рішення складено в повному обсязі 24 лютого 2022 року.