Справа № 620/18600/21
Суддя: Виноградова Д.О.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Чернігів Справа № 620/18600/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (далі також КП «Прилукитепловодопостачання», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області (далі також Управління, відповідач) про визнання протиправним та скасування припису відповідача №69 від 02.12.2021, складеного на підставі акту перевірки за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 29.11.2021 №210.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача та, як наслідок, прийняття протиправного припису. Також зазначає, що в приписі відсутні чітко визначені вимоги щодо вчинення певних дій для усунення виявлених порушень законодавства, тому припис є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем надано відзив, в якому він позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що посадові особи при складанні оскаржуваного припису діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За зверненням громадянки ОСОБА_1 від 25.08.2021 на підставі наказу від 15.11.2021 №3421-п «Про проведення позапланової перевірки» Управлінням проведено позапланову перевірку Комунального підприємства Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, за результатами якого складено акт від 29.11.2021 №210 (а.с. 52-74).

У вказаному акті перевірки встановлені порушення: ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 14 п. 32 «Правил надання послуг з Централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

Так у акті визначено, що позапланова перевірка КП «Прилукитепловодопостачання» здійснена на підставі звернення громадянки ОСОБА_1 (вх. №Г-442 від 25.08.2021) та погодження Держпродспоживслужби від 01.10.2021 №15.3-10/6543; у ході якої встановлено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 на виконання договору №14698 «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж в багатоповерхових будинках» за адресою: АДРЕСА_1 відкрито на ОСОБА_2 ; 07.04.2020 на адресу КП «Прилукитепловодопостачання» донькою ОСОБА_2 надіслано лист (вх. №277) з вимогою опломбування кранів на гаряче та холодне водопостачання та здійснення перерахунку за вказані послуги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ; станом на час здійснення позапланової перевірки, нарахування за водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 здійснюється абоненту ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 03.05.2019).

На підставі висновків акту перевірки 02.12.2021 Управлінням видано припис №69, яким КП «Прилукитепловодопостачання» зобов`язано здійснити перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 за гаряче та холодне водопостачання та водовідведення відповідно до вимог чинного законодавства та повідомити відповідача про виконання припису протягом місяця з моменту його отримання (а.с. 13, 88).

Вважаючи вказаний припис протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному припису, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

За змістом підпункту 6 пункту 4 зазначеного Положення Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування.

Пунктом 7 даного Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05 квітня 2007 року(далі - Закону №877-V) передбачено, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі позапланової перевірки КП «Прилукитепловодопостачання» було звернення 25.08.2021 громадянки ОСОБА_1 зі скаргою щодо порушення КП «Прилукитепловодопостачання» законодавства у сфері захисту прав споживачів, а саме: відмовлено споживачці у опломбуванні вентилів холодного і гарячого водопостачання та водовідведення, та проханням вжити відповідних заходів і зобов`язати КП «Прилукитепловодопостачання» провести перерахунок нарахованих платежів за гаряче і холодне водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків.

Отже, аналіз наведених норм свідчить, що органи Держпродспоживслужби наділені повноваженнями здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів, та у разі виявлення порушення вимог законодавства, видавати приписи щодо усунення порушень вимог законодавства.

Суд відзначає, що надання оцінки правомірності оскаржуваному припису потребує системного аналізу правовідносин щодо обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати перерахунок нарахованих платежів за гаряче і холодне водопостачання та водовідведення.

У ході перевірки відповідач встановив порушення позивачем ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 14 п. 32 «Правил надання послуг з Централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

Так, ч.1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Згідно з п. 5, 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Пунктом 29 «Правил надання послуг з Централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630(далі також Правил), передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі зокрема тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Відповідно до п.п. 14 п. 32 Правил виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_2 , 03.04.2020 повторно надіслала на адресу КП «Прилукитепловодопостачання» лист з вимогою опломбування кранів на гаряче та холодне водопостачання та здійснення перерахунку за вказані послуги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та зазначила, що разом з попередньою заявою (яка зареєстрована позивачем за вх. №1518 від 04.11.2019), крім іншого, надавала і копію свідоцтва про смерть своєї матері від 03.05.2019.

У відповідь на зазначене вище звернення КП «Прилукитепловодопостачання» повідомило ОСОБА_1 , що повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо вперше вирішено по суті, не розглядаються.

Таким чином, судом встановлено, що позивача, на виконання п.п. 14 п. 32 Правил, донькою ОСОБА_2 було повідомлено належним чином про смерть своєї матері - споживача ОСОБА_2 . У той же час позивачем дій на виконання вищевказаних норм Порядку вчинено не було.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_1 не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII ( далі також Закон № 1023-XII) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі також Закон № 2189-VIII) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно частини 2 статті 6 Закон № 2189-VIII виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 11 частини 2 статті 7 Закон № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Як зазначено відповідачем у відзиві та встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 прийняла спадщину на набула права на спірну квартиру, про що повідомила КП «Прилукитепловодопостачання».

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 8 Закону № 2189-VIII виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, підготовка та укладення вищевказаного договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком позивача. Натомість, з матеріалів справи судом не встановлено, що позивачем вчинялись будь-які дії з приводу укладення з ОСОБА_1 договору щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції.

Навпаки, листом від 09.11.2020, направленим на адресу ОСОБА_1 , КП «Прилукитепловодопостачання» зазначило, що нарахування плати за житлово-комунальні послуги нараховуються на особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 09.11.2020 договір про надання послуг на теперішнього власника квартири не укладався, так як останній не звертався на адресу підприємства для укладення договору.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 були вчинені усі дії, передбачені чинним законодавством, для того, щоб КП «Прилукитепловодопостачання» виконало вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з Централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», натомість позивачем перерахунку за надані комунальні послуги у порушення зазначених норм здійснено не було.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права,суд дійшов висновку, що відповідач правомірно встановив порушення КП «Прилукитепловодопостачання» ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 14 п. 32 «Правил надання послуг з Централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

Доводи позивача щодо того, що вимоги відповідача визначені в приписі № 69 від 02.12.2021 року не конкретизовані та чітко не сформульовані є необґрунтованими.

Аналізуючи інші доводи учасників справи, суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», в якій Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного відповідачем доведено правомірність прийнятого оскаржуваного припису №69 від 02.12.2021 року до Акту планового (позапланового) заходу дердавного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 29.11.2021 року №210.

Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ч.1 ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, суд вважає, що припис Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області № 69 від 02.12.2021 року складено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Враховуючи викладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у позові Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису № 69 від 02.12.2021 року слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради до Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису № 69 від 02.12.2021 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради (вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ).

Відповідач: Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області (вул. 1 Травня, 180, м. Чернігів, 14034, ).

Повне судове рішення складено 23.02.2022.

Суддя Д.О. Виноградова