Справа № 340/1961/21
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа №340/1961/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у в порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку про:

- визнання протиправними дій Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 30.11.2018 р.;

- зобов`язання Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 30.11.2018 р. включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині)від 06.03.2020 р. №50 його виключено зі списків особового складу Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку та знято з усіх видів забезпечення від 06.03.2020 р. Позивач стверджує, що за час проходження ним служби у Миколаївському зональному відділі Військової служби правопорядку з 01.05.2015 р. по 30.11.2018 р. йому не проведено виплату індексації грошового забезпечення. 20.01.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 15.10.2015 р. по 06.03.2020 р., за результатом розгляду якої відповідачем відмовлено у проведенні виплати індексації грошового забезпечення, що вмотивовано відсутністю підстав для проведення такого нарахування та виплати, у зв`язку з відсутністю фінансування у відповідача, а також відсутністю роз`яснень Мінсоцполітики України з приводу проведення належних виплат. Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства і порушують його Конституційні права.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі (а.с.30-35). Відповідач зазначає, що під час проходження військової служби за контрактом у Миколаївському зональному відділі Військової служби правопорядку, позивачу у період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. не нараховувалася, не виплачувалася та не виплачена по теперішній час індексація грошового забезпечення. Відповідач вказує, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Відповідач стверджує, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на такі цілі. У межах наявного на той час фінансового ресурсу, в період з грудня 2015 року по лютий 2018 року. Міністерство оборони України не мало фактичної можливості для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України індексації грошового забезпечення. Відповідач вважає, що будь-яких неправомірних дій (бездіяльності) Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку відносно позивача вчинено не було, а не виплата позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. є цілком правомірною.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.21).

28.05.2021 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.26).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 р. витребувано докази (а.с.27).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:
Наказом начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 15.10.2015 р. №219 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.09.2015 р. №364 на посаду офіцера режимної служби Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку, який прибув із військової частини НОМЕР_1 (с. Богданівка), на грошове забезпечення зарахувати до списків особового складу Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку, на всі види забезпечення зараховано до Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку (а.с.9).

Наказом начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 06.03.2020 р. майора ОСОБА_1 , офіцера режимної служби Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку, призначеного наказом начальника Головного управління персоналу заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.02.2020 р. №68 на посаду заступника начальника арсеналу з морально-психологічного забезпечення 62 арсеналу озброєння командування сил логістики з 06.03.2020 р. виключено зі списків особового складу відділу та всіх видів забезпечення (а.с.10).

Листом Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку від 17.02.2021 р. №802/47/фес у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 10.02.2021 р. повідомлено, що за період з 01.10.2015 р. по 30.11.2015 р. та з 01.03.2018 р. 06.03.2020 р. індексація грошового забезпечення виплачена повністю. Стосовно виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 01.02.2018 р. повідомлено про неможливість проведення такої виплати (а.с.14).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. №2017-ІІІ (далі за текстом Закон №2017) визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону №2017 державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі за текстом Закон №1282).

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону №1282 індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

З огляду на зміст ст.2 Закону №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Так, статтею 4 Закону №1282 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.6 Закону №1282 у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (далі за текстом Порядок №1078).

Відповідно до абз.5 п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абз.1-4, 6 Пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

З огляду на пп.2 п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація має обов`язковий характер та проводиться за наявності підстав визначених Законом №1282 відповідно до Порядку №1078.

Відповідно до довідки про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення встановлено, що позивачу індексація за період з січня 2016 року по лютий 2018 року не нараховувалася. Натомість за жовтень, листопад 2015 р. та за період з грудня 2018 року по березень 2020 року ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася індексація (а.с.15).

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, що у 2016 2017 роках індекс споживчих цін перевищував поріг інфляції. При цьому, обґрунтовуючи невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 17 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року відповідач вказує на відсутність коштів та механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди.

Суд враховує, що положеннями Закону №1282 та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. При цьому виплата індексації не ставиться такими нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

У п.23 рішення від 08.11.2005 р. у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Також, суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Тобто реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічний правовий висновок також міститься в постановах Верховного Суду від 12.12.2018 р. у справі №825/874/17 та від 19.07.2019 р. №240/4911/18 (провадження №К/9901/12055/19).

Посилання відповідача на відсутність порядку проведення індексації та лист Мінсоцполітики України є необґрунтованими та суперечать вимогам Закону №1282 і Порядку №1078.

Отже, березень 2018 року є місяцем підвищення доходу базовим місяцем для проведення подальшої індексації після наступного підвищення порогу індексації, а тому з березня 2018 року відсутні підстави для нарахування позивачу індексації.

Відповідно до офіційної інформації Міністерства фінансів України, індекс споживчих цін за період з березня 2018 року по листопад 2018 року не перевищував порогу інфляції, а тому відсутні підстави для проведення індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що індексації підлягає грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, натомість за грудень 2015 року, а також за період з березня 2018 року по листопад 2018 року включно правових підстав для нарахування індексації не було, у зв`язку з підвищенням посадових окладів всіх військовослужбовців з березня 2018 року та не настанням обставин, із якими Закон №1282 пов`язує виникнення права на нарахування індексації. Разом з тим, у жовтні та листопаді 2015 року й упродовж з грудня 2018 року по березень 2020 року позивачу нараховувалася і виплачувалася індексація.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового зобов`язання за вказаний період, в іншій частині позовних вимог належить відмовити.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.17). Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною бездіяльність Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

3. Зобов`язати Миколаївський зональний відділ Військової служби правопорядку (, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 30) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) індексацію його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 24 лютого 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт