Справа № 500/9182/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/9182/21

24 лютого 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просять визнати протиправними рішення головного державного виконавця Гнатюк Н.В. та виконавця Ферльовської А.Ю. про відкриття виконавчих проваджень ВП №67607406 та ВП №66344728 від 19.11.2021 23809,06 грн та витрат у сумі 369 грн і зобов`язати закрити вказані виконавчі провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.08.2021 Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) Сухорським Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66344728 за виконавчим листом №607/6132/17, виданим Тернопільським апеляційним судом 01.04.2019 про стягнення солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 9985 доларів США 50 центів станом на 23.07.2017, що еквівалентно 268808,70 грн, судового збору 4062 грн по 1354 грн із кожного.

Стягувачем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" що є правонаступником ПАТ "Фідобанк".

Також постановлено стягнути з боржника виконавчий збір, (основну винагороду приватного виконавця) у розмірі 27422,47 грн.

У процесі розгляду цивільної справи №607/15970/19 та стягнення заборгованості за виконавчим провадженням ВП №66344728 між боржником ОСОБА_1 та поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір про врегулювання заборгованості за кредитним боргом №014/1676/74/02512 від 22.05.2007, за яким боржники повинні сплатити банку 200000 (двісті тисяч) гривень.

19.10.2021 вказана сума добровільно перерахована кредитору.

19.10.2021 кредитор, згідно з поданими заявами, відкликав виконавчий лист у виконавчих провадженнях №6634566 про стягнення з поручителя ОСОБА_3 , №6634567 з поручителя ОСОБА_2 , № НОМЕР_1 з боржника ОСОБА_1 .

02.11.2021 вказані заяви отримані на виконання головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а також було подано заяву з проханням закрити виконавче провадження і зняти арешти з рухомого та нерухомого майна.

У відповідь на заяву отримано з відділу ДВС у м. Тернополі постанову №67607406 від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 боргу в сумі 23737,06 грн за виконавчий збір та про стягнення з поручителя ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 27148,27 грн, витрат в сумі 150 грн та 219 грн, витрат виконавчого провадження, штрафів.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №6634428 встановлено, що головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) Сухорським Р.С. не було здійснення дій із примусового виконання рішення суду про стягнення з боржників на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом №607/6132/17, виданого 01.04.2019, а тому у державних виконавців Гнатюк Н.В. та Ферльовської А.Ю. відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений постановою від 19.11.2021 про стягнення виконавчого збору, яка не відповідає вимогам статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначено, що позивачами добровільно 19.10.2021 сплачені кошти за кредитним договором №014/1676/74/02512 від 22.05.2007 згідно досягнутої між сторонами домовленості, жодних дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом №607/6132/17 виконавцем Сухарским Р.С. виконано не було, тому вважають спірні постанови незаконними, винесеними всупереч діючим нормам Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду 20.12.2021 подану позовну заяву залишено без руху та надано строк десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліки позовної заяви шляхом сплати судового збору.

31.12.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії.

Справу визначено розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Призначено у справі судове засідання на 10.01.2022.

10.01.2022 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 20.01.2022.

17.01.2022 представником відповідача через відділ документального забезпечення подано відзив на позов, в якому просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Вказує, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП 66345678 з примусового виконання виконавчого листа №607/6132/17 виданого 01.04.2019 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором 9985 дол США 50 цент, станом на 23.07.2017 еквівалентно 268808,70 грн, судовий збір 4062 грн та на ліквідацію банку по 1354 грн з кожного.

03.08.2021 державним виконавцем керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.11.2021 на адресу відділу надійшла заява стягувана Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" про повернення без виконання виконавчого документа.

17.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виведені в інші виконавчі провадження.

Вважає, що дії державного виконавця відповідають нормам чинного законодавства та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

20.01.2022 в судовому засіданні позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві та просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В судовому засіданні оголошено перерву до 31.01.2022 для подання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 31.01.2022 розгляд справи відкладено до 10.02.2022, в подальшому на 21.02.2022.

В судовому засіданні 21.02.2022 представник позивачів подав уточнення позовних вимог, а саме просить визнати протиправними рішення головного державного виконавця Гнатюк Н.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №67607406 від 19.11.2021 стосовно стягнення виконавчого збору із ОСОБА_1 в сумі 23737,06 грн та старшого державного виконавця Ферльовської А.Ю. про стягнення із ОСОБА_2 за виконавчим провадженням ВП №67596621 грошових коштів в сумі 27148,27 грн та 369 грн витрат і закрити вказані виконавчі провадження як незаконні та безпідставні.

Позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити, не заперечував щодо продовження розгляду справи судом в порядку письмового провадження.

Представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву та не заперечила щодо продовження розгляду справи судом в порядку письмового провадження.

21.02.2022 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, суд перейшов до розгляду справи №500/9182/21 в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

01.04.2019 видано виконавчий лист на виконання рішення Тернопільського апеляційного суду від 31.07.2018 у справі №607/6132/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1676/74/02512 від 22.05.2007 в розмірі 9985 доларів США 50 центів станом на 23.03.2017 еквівалентно 268808 грн 70 коп.

Слід зауважити, що у вказаному виконавчому листі зазначено "Змінити судове рішення в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму судового збору з 11546,28 грн до 4026 грн, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Фідобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" , тобто по 1354 грн із кожного замість 3848,76 грн."

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 01 серпня 2021 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 01.04.2021 у справі №607/6132/17 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" у справі №607/6132/17-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1676/74/02512 від 22 травня 2007 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" звернулося із заявою від 08.06.2021 про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа №607/6132/17 від 01.04.2019, зареєстрованою 02.08.2021.

Як видно з матеріалів виконавчого провадження №66345678 по виконанню виконавчого листа №607/6132/17, виданого 01.04.2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області стосовно ОСОБА_2 03.08.2021 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ):

- керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором 9985 доларів США 50 цент, станом на 23.07.2017 еквівалентно 268808,70 грн, судовий збір 4062 грн та на ліквідацію банку по 1354 грн із кожного,

- керуючись статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до пункту 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 150,00 грн,

- керуючись статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна боржника рухоме та нерухоме, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 27422,47 грн, витрат виконавчого провадження 150,00 грн, штраф 274224,70 грн на загальну суму боргу 301797,17 грн,

- керуючись статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника,

- керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

20.09.2021 винесено постанову на підставі статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 27422,47 грн та 17.11.2021 винесено постанову керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки на адресу відділу надійшла заява про повернення виконавчого листа від 17.11.2021.

Зазначено, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виведені в інші виконавчі провадження, а саме:

- АСВП 67596510 з примусового виконання постанови №66345678 від 03.08.2021, виданої Відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення з ОСОБА_2 витрати кошти в сумі 150 грн.

- АСВП 67596621 з примусового виконання постанови №66345678 від 20.09.2021, виданої Відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору кошти в сумі 27148,27 грн.

Також на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження №66344728 з примусового виконання виконавчого листа №607/6132/17, виданого 01.04.2019 стосовно ОСОБА_1 про стягнення солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 9985 доларів США 50 цент, станом на 23.07.2017, що еквівалентно 268808,70 грн, судовий збір 4062 грн та гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" по 1354 грн із кожного.

Так, 09.08.2021 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ):

- керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена боржнику рекомендованим листом,

- керуючись статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до пункту 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 200,00 грн,

- керуючись статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна боржника - все рухоме та нерухоме, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 301847,17 грн,

- керуючись статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника.

Також державним виконавцем направлено запити в реєструючі установи щодо перевірки майнового стану боржника та направлено електронні запити в системі АСВП.

16.11.2021 на адресу Відділу надійшла заява стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектрум Ессетс" про повернення без виконання виконавчого документа і державним виконавцем керуючись пунктом 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" 19.11.2021 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому зазначено, що витрати стягнуто, залишок нестягнутого виконавчого збору становить 23737,06 грн, оскільки державним виконавцем здійснено розподіл сплачених боржником коштів, а саме: 200 грн витрати виконавчого провадження, 2800 грн - виконавчий збір.

На підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" 19.11.2021 державним виконавцем винесено постанову у ВП №67607406 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 23737,06 грн, яка є предметом спору в цій справі, як і постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2021 у ВП №67596621 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 27148,27 грн згідно заяви про уточнення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб..

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

За положеннями частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частин першої, другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Разом з цим частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частина четверта статті 42 Закону №1404-VIII передбачає, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за №489/20802 затверджено Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), пунктом 1 розділу І якої визначено, що ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону) (далі - виконавці).

Так, положення частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом, що кореспондуються з нормами пункту 8 розділу III Інструкції.

При цьому пункт 22 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

При цьому слід врахувати внесені зміни в редакції відповідно до Закону України від 03.07.2018 №2475 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", який набрав чинності 28.08.2018, де у статті 27 у частині другій слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінити словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Крім того, посилання представника позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 судом не беруться до уваги, оскільки спірні правовідносини у ній виникли до внесення вказаних змін.

На думку суду дії державного виконавця відповідали нормам частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ, відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Однак як встановлено судом та видно з матеріалів справи, що державний виконавець під час прийняття постанов про стягнення виконавчого збору визначав суму виконавчого збору в розмірі 10% від суми, яка зазначена у виконавчому листі про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9985 доларів США 50 цент, станом на 23.03.2017, що еквівалентно 268808,70 грн, судовий збір 4062 грн та гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" по 1354 грн із кожного, що в загальному склало 274224,70 грн.

При цьому було враховано часткову оплату ОСОБА_1 в сумі 2800,00 грн і нараховано виконавчий збір в розмірі 23737,06 грн та в ОСОБА_2 - 274,20 грн, нараховано 27148,27 грн.

Однак при визначенні розміру виконавчого збору не було взято до уваги зміни в судовому рішенні в частині розподілу судових витрат, а саме зменшення суми судового збору з 11546,28 грн до 4026 грн, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Фідобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" , тобто по 1354 грн із кожного замість 3848,76 грн.

Враховуючи наведене у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору у тому розмірі, який визначений у постановах про стягнення виконавчого збору, а тому такі постанови не відповідають вимогам статті 27 Закону №1404-VIII.

Суд зауважує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище і захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет і підстави позову), характер порушеного права позивача і можливість його захисту в обраний ним спосіб, зокрема, встановити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд приходить до висновку, що позивачі звернувшись до суду з позовною вимогою про визнання протиправними рішень відповідача про відкриття виконавчого провадження стосовно стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням і закриття виконавчих проваджень як незаконні та безпідставні обрали неналежний спосіб захисту порушеного, на їх думку, права (свободи, інтересу).

Натомість, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачів є визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця від 19.11.2021 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у ВП №67607406 стосовно ОСОБА_1 і ВП №67596621 щодо ОСОБА_2 .

При цьому позивачами не доведено суду в чому полягають витрати у сумі 369 грн і не надано достатніх і належних доказів їх протиправності, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Суд звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішенням у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, ЄСПЛ нагадав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (частина друга статті 77 КАС України)

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачами було сплачено судовий збір відповідно до квитанції №36080950 від 13.12.2021 у сумі 908,00 грн і квитанції №36313286 від 24.12.2021 в сумі 908,00 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, суд вважає необхідним стягнути на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати постанови відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 19.11.2021 у ВП №67607406 з ОСОБА_1 в сумі 23737,06 грн і у ВП №67596621 з ОСОБА_2 в сумі 27148,27 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено і підписано 24 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

- ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Князя Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.