Справа № 580/11492/21
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

21 лютого 2022 року справа № 580/11492/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Монастирищенської міської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління освіти, молоді та спорту Монастирщенської міської ради від 23.11.2021 №86 «Про проведення службового розслідування»;

- визнати дії комісії з проведення службового розслідування створеної наказом Управління освіти, молоді та спорту Монастирщенської міської ради від 23.11.2021 №86 «Про проведення службового розслідування» протиправними;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови О.Тищенка від 26.11.2021 № 386-ктр «Про звільнення директора ЗДО «Золота рибка» ОСОБА_1 »;

- поновити позивача на посаді директора закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Золота рибка» Монастирищенської районної ради Черкаської області.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження в адміністративній справі.

03.02.2022 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову шляхом зменшення позовних вимог, а саме:

- визнання протиправним та скасування наказу Управління освіти, молоді та спорту Монастирщенської міської ради від 23.11.2021 № 86 «Про проведення службового розслідування»;

- визнання дій комісії з проведення службового розслідування створеної наказом Управління освіти, молоді та спорту Монастирщенської міської ради від 23.11.2021 №86 «Про проведення службового розслідування» протиправними.

Ухвалою суду від 03.02.2022 відкладено розгляд даної адміністративної справи до 10 год 00 хв 21.02.2022 та витребувано у Монастирищенської міської ради належним чином засвідчені копії документів на підтвердження того, що посада директора ЗДО «Золота рибка», яку обіймала ОСОБА_1 відноситься до посад, пов`язаних з проходженням публічної служби.

У підготовче засідання з розгляду даної адміністративної справи сторони не прибули, надали клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Разом з тим, до початку підготовчого засідання від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких вказано, що посада директора ЗДО Золота Рибка, яку обіймала позивач не відноситься до посад, пов`язаних з проходженням публічної служби.

Оцінивши доводи відповідача, дослідивши докази, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Слід зазначити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Суд зазначає, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Тобто суд повинен з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Такий правовий висновок закріплений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19).

У даному випадку прийняття та звільнення з роботи директора загальноосвітнього навчального закладу не є публічно-правовими відносинами, оскільки не є пов`язаними з реалізацією публічної влади.

Зазначений спір є спором про право, а не спором між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, тому цей спір належить до цивільної юрисдикції, оскільки за змістом та характером спору, що є вирішальним під час віднесення справи до цивільної чи адміністративної юрисдикції, правовідносини між сторонами є трудовими.

Суд звертає увагу, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Тобто суд повинен з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм убачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, що пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ.

З п. 1.1. посадової інструкції директора (завідувача) закладу дошкільної освіти №9, затвердженої начальником відділу освіти 21.05.2018 вбачається, що директора (завідувача) закладу дошкільної освіти призначають на посаду та звільняють із неї відповідно до наказу начальника відділу освіти з дотриманням вимог законодавства про працю. Згідно розділу 4 вказаної посадової інструкції несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені статутом, правилами внутрішнього розпорядку та цією посадовою інструкцією, у межах, визначених законодавством України про працю; правопорушення, скоєні під час своєї діяльності, у межах, визначених адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; завдання матеріальної шкоди у межах, визначених цивільним законодавством та законодавством про працю України; застосування методів виховання, пов`язаних із фізичним чи психічним насиллям над особистістю дитини, у межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; недотримання правил і норм охорони праці, цивільного захисту, безпеки життєдіяльності, пожежної безпеки, передбачених відповідними правилами та інструкціями.

Отже з аналізу наведених норм, посада директора ЗДО Золота Рибка не є посадою у державному органі чи органі місцевого самоврядування, а робота на вказаній посаді не є публічною службою у розумінні КАС України.

При цьому, з пояснень відповідача вбачається, що посада директора ЗДО Золота Рибка, яку обіймала позивач не відноситься до посад, пов`язаних з проходженням публічної служби.

Згідно статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-III (далі Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно статті 2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Згідно статті 11 Закону №2493-III громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу.

Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги.

Разом з цим, в особовій справі позивача відсутні відомості про складення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 1 КЗпП України цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2 КЗпП України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин, якими в цьому випадку є трудові відносини.

При вирішенні даної справи суд врахував висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 693/1140/16-ц.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 238 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що позовну заяву ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради про поновлення на роботі не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

За приписами частини 1 статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд роз`яснює позивачу, що дана справа підлягає розгляду Монастирищенським районним судом в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнена від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 142, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №580/11492/21 за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради про поновлення на роботи.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право на звернення з позовом до Монастирищенського районного суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ