Справа № 280/5227/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Справа № 280/5227/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач, ГУ ДПС у Запорізькій області) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якій позивач просить суд: стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 58232,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача наявний узгоджений податковий борг. З метою погашення податкового боргу, боржнику (відповідачу) направлялась податкова вимога, проте відповідачем заборгованість погашена не була. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 29.06.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (без повідомлення) сторін (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив та документи на його обґрунтування.

20.07.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позов. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних. На обґрунтування заперечень, окрім іншого, зазначив, що зазначені у позовній заяві податкові повідомлення-рішення були направлені контролюючим органом на адресу: АДРЕСА_2 , з якої 25.06.2015 було знято з реєстрації місце проживання відповідача, про що також він своєчасно інформував контролюючи органи. Всупереч наявної інформації, позивач надіслав документи на адресу, за якою відповідач не перебуває чим позбавив його права на захист, шляхом оскарження ППР. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22.07.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить залучити в якості третьої особи сторону договору оренди землі від 24.11.2009 Бердянську міську раду, врахувати бажання відповідача приймати участь у судовому засіданні та розглянути справу за загальними правилами.

Ухвалою від 28.07.2021 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі в справі третьої особи та розгляд справи №280/5227/21 в порядку загального позовного провадження було відмовити.

09.08.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій податковий орган посилається на те, що відповідач зобов`язаний був подати протягом місяця з дня виникнення таких змін контролюючому органу відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки. Такі відомості про зміну даних щодо зміни місця проживання відповідача в Державний реєстр фізичних осіб - платників податків були внесені лише 30.12.2020. Отже, податкові повідомлення-рішення, які складені 16.10.2018 та 03.04.2020 були направлені контролюючим органом на адресу реєстрації відповідача (податкову адресу), а саме: АДРЕСА_2 відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, які існували до 30.12.2020, тобто до внесення змін про місця проживання. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

26.08.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що на виконання діючого законодавства, 06.08.2015 була замінена інформація у всіх джерелах інформацію про заміну місця реєстрації ФОП ОСОБА_1 та податковий орган про це був обізнаний своєчасно.

Суд, розглянувши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, зазначає наступне.

ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований Бердянським міськрайонним управлінням юстиції Запорізької області в якості фізичної особи-підприємця 12.12.1997 за №00002167, перебуває на обліку у податковому органі з 12.12.1997 за №182/1997.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Також, підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача наявний податковий борг перед бюджетом з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 58232,19 грн.

Вищевказаний борг виник на підставі наступного:

На виконання вимог ст.ст.286, 287 ПК України, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення (ППР), а саме:

ППР (форма Ф) №80588-5107-0822 від 16.10.2018, термін сплати 28.01.2019, на суму податкового грошового зобов`язання у розмірі 33453,00 грн. за податковий період 2018 рік (за рахунок переплати податковий борг складає 24779,19 грн.), яке направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та повернута за закінченням терміну зберігання;

ППР (форма Ф) №1-0822 від 03.04.2020, термін сплати 04.07.2020, на суму податкового грошового зобов`язання у розмірі 33453,00 грн. за податковий період 2020 рік, яке направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення було отримано ним 05.05.2020, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Доказів оскарження вищезазначених ППР в адміністративному та/або в судовому порядку відповідачем не надано.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПП України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України, визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вищезазначених норм, податковим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку. А саме, з метою погашення податкового боргу позивачем була винесена податкова вимога форми «Ф» від 31.10.2019 за №174267-51 на суму 24823,8 грн. Зазначена вимога направлялась відповідачу рекомендованим листом з повідомленні про вручення поштового відправлення, проте повернулась до податкового органу з відміткою поштового відділення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, ПК України не передбачено надіслання податкових вимог на кожну суму боргу.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

При цьому відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів оскарження податкової вимоги в судовому чи адміністративному порядку відповідач не надав.

Що стосується посилання відповідача на те, що з 25.06.2015 його було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , про що він своєчасно інформував відповідні органи у т.ч. позивача. Проте, всупереч наявної інформації, позивач надіслав документи на адресу за якою відповідач не перебував чим позбавив відповідача права захисту, шляхом оскарження ППР, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.63.1 ст.63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 63.2 статті 63 ПК України встановлено, що взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. (п. 63.3 ст.63 ПК України).

У відповідності до п.63.5 ст.63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. (п.63.6 ст.63 ПК України).

Пунктом 63.7 статті 63 ПК України, контролюючий орган зазначає податковий номер або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) у всіх свідоцтвах, довідках, в інших документах або повідомленнях, що видаються платнику податків або надсилаються йому.

Згідно з п.70.1 ст.70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр). До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

У відповідності до п.70.2 ст.70 ПК України визначено, що до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація:

70.2.1. прізвище, ім`я та по батькові;

70.2.2. дата народження;

ІНФОРМАЦІЯ_1 місце народження (країна, область, район, населений пункт);

70.2.4. місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство;

70.2.5. серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий;

70.2.6. унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).

Згідно з п.70.7 ст.70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У відповідності до розділу IX Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2017 за №1306/31174, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 за №822 визначено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (додаток 12) або Заяви за формою №5ДРП (додаток 13) відповідно.

Враховуючи вищезазначене, відповідач у зв`язку із зміною місця проживання (17.09.2015), був зобов`язаний подати протягом місяця з дня виникнення таких змін контролюючому органу відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки . Такі відомості про зміну даних щодо зміни місця проживання відповідача в Державний реєстр фізичних осіб - платників податків були внесені лише - 30.12.2020.

Копія заяви про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків додана позивачем до відповіді на відзив та долучена до матеріалів справи.

Твердження відповідача про те, що він завчасно повідомив податковий орган про зміну адреси не підтверджено жодним документальним доказом.

Підтвердженням достовірності реєстраційного номера облікової картки платника податків є документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (абз.5 п.70.9 ст.70 ПКУ).

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об`єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, зокрема у разі реєстрації транспортних засобів, що переходять у власність фізичних осіб (п.п.70.12.9 п. 70.12 ст.70 ПК України).

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

У відповідності до п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз.2 п.42.5 ст.42 ПК України).

В зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що податкові повідомлення-рішення, які складені 16.10.2018 та 03.04.2020 були направлені контролюючим органом на адресу реєстрації відповідача (податкову адресу), а саме: АДРЕСА_2 , відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків , які існували до 30.12.2020, тобто до внесення змін про місця проживання .

При цьому суд звертає увагу на те, що ППР (форма Ф) №1-0822 від 03.04.2020 термін сплати 04.07.2020 на суму податкового грошового зобов`язання у розмірі 33453,00 грн. за податковий період 2020 рік, направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача (вул.Костичева, 17 м.Бердянськ, Запорізької області) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та вручена 05.05.2020 відповідачу за особистим підписом.

Проте вказаний ППР відповідачем не оскаржувався, всупереч його твердженням про неможливість оскарження ППР в зв`язку з їх неотриманням.

Згідно до п.287.5 ст. 287 ПКУ, податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, відповідач неналежним чином виконував податкові обов`язки, порушив вимоги п.70.7 ст.70 ПК України, п.287.5 ст. 287 ПК України. Твердження відповідача є необґрунтованими, а вищезазначені податкові повідомлення-рішення вважаються вручені належним чином та є узгодженими, а відтак нараховані відповідачу податкові грошові зобов`язання з орендної плати за землю мають статус податкового боргу.

Щодо інших тверджень відповідача, то суд вважає за необхідне зазначити, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналіз зазначених вище вимог законодавства, наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню..

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів за податковим боргом задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 58232,19 грн.(п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять дві гривні 19 копійок), які перерахувати на р/р UА0008455, код ОКПО 38042560, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, отримувач Бердянське УК/отг м.Бердянськ/18010900.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано «23» лютого 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль