Справа № 640/26515/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Київ № 640/26515/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Яковчук М.В., за участі представника позивача - Камінського А.Ф., представника відповідача Івсаєва С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО"

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 35, приміщення 16-18) до Головного управління ДПС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26 Код ЄДРПОУ ВП:44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 07.09.2021 №000054415 про збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість у розмірі 2174703 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1977003 грн., за штрафними санкціями в сумі 197700 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках, зроблених в акті камеральної перевірки №40021/Ж5/26-15-04-15-20/41434866, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам податкового законодавства. Так, представник позивача зазначив, що причиною для хибних висновків відповідача за актом перевірки та, відповідно, для прийняття спірного рішення, стало використання відповідачем підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку № 21, як загальної норми, однак без врахування пунктів 5 та 6 розділу VI Порядку №21, як спеціальних норм. Безпідставними позивач вважає також доводи відповідача в частині: "...станом на 20.04.2021 (день подачі уточнюючого розрахунку № від 20.04.2021) від`ємне значення ПДВ попередніх періодів у розмірі 6181053 грн. було вже використаним платником. Тобто, в уточнюючому розрахунку № від 20.04.2021 ТОВ «ОССОЙО» неправомірно збільшено р.16.1 на суму, якою платник скористався в періодах з червня 2019 року по грудень 2020 року, у розмірі 5828472, та, як наслідок, зменшена сума позитивного значення (р. 18 декларації) на суму 1977003 гривень". В обґрунтування своєї позиції зазначив, що по- перше перевіркою охоплювався лише виключно травень 2019, а не період із червня 2019 року по грудень 2019 року, по-друге - показниками декларації за квітень 2019 підтверджується залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (ряд. 16) в сумі 5365396 грн. Розрахований згідно ст.200 Податкового кодексу України залишок значення рядка 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" у Декларації за червень 2019 мав становити 5486780 грн. (5365396+584+1635311). Однак підприємством значення рядка 21 у Декларації за червень 2019 задекларовано в сумі 3450467 грн., тобто залишилось неврахованим в сумі 2036313 грн., а невраховане позивачем від`ємне значення в сумі 2036313 грн. згідно декларацій за квітень-червень 2019 не могло бути використаним підприємством.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що камеральною перевіркою податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2019 року, а саме уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2019 року № від 20.04.2021, встановлено декларування зменшення рядка 18 (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту) податкової звітності на суму 1 977 003 грн. та як наслідок зменшена сума позитивного значення (рядок 18 декларації) на суму 1 977 003 гривень, чим порушено вимоги п.п. 5 п. 4 частини II розділу V Порядку № 21.

Відповідач вважає, що прийняте податкове повідомлення-рішення відповідає нормам чинного законодавства, а тому просив відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові, звернув увагу, що відповідач у відзиві повторює висновки, викладені в акті перевірки, та не спростовує доводи, викладені у позові; представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши усні пояснення представників сторін (вступне слово), перевіривши їх доводи у заявах по суті справи письмовими доказами, суд встановив такі обставини.

20 травня 2021 року на підставі пункту 200.10 статті 200, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та у порядку статті 76 Кодексу головним державним ревізором- інспектором відділу моніторингу камеральних перевірок податкової звітності управління податкового адміністрування юридичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2019, наданої підприємством ТОВ «ОССОЙО» (податковий номер 41434866), за результатами якої складено Акт від 20.05.2021 року №40021/Ж5/26-15-04-15-20/41434866.

При перевірці використано податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2019 року (реєстраційний № від 19.06.2019), уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за травень 2019 року(реєстраційний № від 20.04.2021 року, реєстраційний № від 18.07.2019 року та реєстраційний № від 10.06.2019 року), інформаційні ресурси ДПС.

В ході проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2019 року платника ПДВ ТОВ «ОССОЙО» встановлено надання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 20.04.2021 року, в якому задекларовано зменшення р.18 податкової звітності на суму 197 7003 грн.

Враховуючи наведене, відповідач дійшов висновку про те, що позивачем неправомірно зменшено суму ПДВ, нараховану за травень 2019 року у розмірі 1977003 грн.

Позивач, не погоджуючись із висновками про порушення податкового законодавства, у відповідності із пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, після отримання акту перевірки, подав 28 травня 2021 р. відповідачу "Заперечення на акт камеральної перевірки №40021/Ж5/26-15-04-15-20/41434866 від 20.05.2021р.".

Згідно листа Головного управління ДПС України у м. Києві від 17.06.2021 р. №15842/1/26-15-04-15-16 заперечення не були враховані, висновки за актом камеральної перевірки від 20.05.2021р. № 40021/Ж5/26-15-04-15-20/41434866 залишені без змін.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.06.2021 року №481220415 про збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість у розмірі 2471254 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1977003 грн., за штрафними санкціями в сумі 494251 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, однак згідно Рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 01.09.2021р. № 20007/6/99-00-06-01-03-06 скарга задоволена частково - скасовано ППР ГУ ДПС у м. Києві від 22.06.2021 р. №481220415 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 296507 грн., а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін.

На підставі акту від 20.05.2021 року № 40021/Ж5/26-15-04-15-20/41434866 та Рішення ДПС України від 01.09.2021р. № 20007/6/99-00-06-01-03-06 Головним управлінням ДПС у м.

Києві прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.09.2021 року № 000054415 про збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість у розмірі 2174703 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1977003 грн., за штрафними санкціями в сумі 197700 грн.

Не погоджуючись із висновками ГУ ДПС в м. Києві та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, ТОВ «ОССОЙО» звернулось із даною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд враховує положення Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також приписи Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, уся діяльність суб`єктів владних повноважень має правову форму, а тому відносини з їх участю є правовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з п.48.1 ст.48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Пунктами 49.1 та 49.2 статті 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно з п.50.1 ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Відповідно до п.54.1 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.2, 54.3.3, п.54.3 ст.54 ПК України).

Абзацом 3 пункту 1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків, у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За вимогами п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відтак, податковий орган наділений правом проводити перевірки, одним із різновидів яких є камеральні перевірки.

Як вбачається з п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з вимогами п.76.2. ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Абзацом 1 п. 76.3. ст. 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Разом з тим, в абз. 2 п. 76.3. ст. 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, предметом камеральної перевірки є правильність відображення (з методологічної та арифметичної точок зору) показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, проте достовірність цих показників, перевіряється шляхом комплексного дослідження в ході документальної перевірки: податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку та первинних документів.

При цьому нормами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства, предмет якої передбачає проведення контролюючим органом арифметичного та логічного контролю правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків; правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників поточного періоду та їх зіставлення з показниками попередніх періодів).

Також під час камеральної перевірки може бути перевірена своєчасність: подання податкових декларацій (розрахунків); реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у ЄРПН, акцизних накладних та/або розрахунків до них у Єдиному реєстрі акцизних накладних; виправлення помилок у податкових накладних; сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статями 77, 78 ПК України.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №640/18801/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений ПКУ звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або при наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПКУ подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст. 49 ПКУ).

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (надалі - Порядок № 21), у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу), платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 2 розд. VI Порядку визначено, що у графі 4 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється.

Таким чином, виправити помилки, які були допущені під час заповнення уточнюючого розрахунку, можна винятково шляхом подання нового уточнюючого розрахунку із урахуванням показників попереднього (помилкового) уточнюючого розрахунку.

Згідно вимог п. 200.1 ст. 200 ПКУ, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається, як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПКУ при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 ПКУ, - така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування ПДВ, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування ПДВ, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно вимог п. 200.4 ст. 200 ПКУ при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у т.ч. розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) у частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1.3 ст. 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1.3 ст. 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1).

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (пункт 203.2).

Як вбачається з матеріалів справи, камеральною перевіркою податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2019 а саме уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2019 року № від 20.04.2021, встановлено декларування зменшення рядка 18 (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту) податкової звітності на суму 1 977 003 грн. та як наслідок зменшена сума позитивного значення (рядок 18 декларації) на суму 1 977 003 гривень.

Відповідачем зазначено, що в декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 ТОВ «ОССОЙО» було заявлено до бюджетного відшкодування 5 828 472 грн., однак уточнюючим розрахунком від 10.06.2019 № змінено напрямок бюджетного відшкодування, зменшено рядок 20.2.1 (підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку), та відповідно збільшено в рядок 21 (Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) на суму 5 828 472 грн.

Відповідач прийшов до висновку, що в декларації за травень 2019 року від 19.06.2019 № 7 платником в порушення вимог п.п.5 п.4 частини II розділу V Порядку № 21 в рядку 16.1 неправомірно задекларовано суму від`ємного значення попереднього податкового звіту (рядок 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» декларації за квітень 2019 складав 352 581 грн.) з урахуванням уточнюючого розрахунку від 10.06.2019 № в сумі 6 181 053 грн.

В подальшому з метою виправлення помилки підприємством був поданий уточнюючий розрахунок від 18.07.2019 № до декларації за травень 2019, згідно якого значення рядка 16.1 зменшено на 5 828 472 грн. що вплинуло на виникнення позитивного значення ПДВ, яке підлягає сплаті у розмірі 1 977 003 грн.

В квітні 2021 року (20.04.2021) підприємством ТОВ «ОССОЙО» подано уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за № , яким збільшено р.16.1 на суму 5 828 472 грн., та як наслідок, зменшена сума податкового зобов`язання (р. 18 декларації) на суму 1 977 003 гривень, чим порушено вимоги п.п. 5 п. 4 частини II розділу V Порядку № 21.

Щодо зазначених висновків податкового органу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи декларації за квітень 2019 року, позивачем в р. 9 зазначено податкові зобов`язання на суму 3 051809 грн, податковий кредит у розмірі 5 365 396 ( попередній період, р.16.1) та 6 181 053 (рядок 19).

Позивачем у декларації за квітень 2019 було заявлено до бюджетного відшкодування 5828472 грн. (на поточний рахунок), однак 10.06.2019 було прийнято рішення про відмову від узгодженого бюджетного відшкодування та подано Уточнюючий розрахунок до декларації за квітень 2019 від 10.06.2019, в якому відображено збільшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21) на 5828472 грн..

В подальшому, позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію за травень 2019 року № від 19.06.2019 року в рядку 21 якої зазначено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду), у розмірі 6181053.

20 квітня 2021 року Товариством подано уточнюючий розрахунок до декларації за травень 2019 року на збільшення від`ємного значення попереднього періоду (рядок 16.1) на 5828472 грн., та зменшення податкового зобов`язання (рядок 18) на 1977003 грн.

З письмових пояснень позивача слідує, що позивач виходив із того, що уточнене від`ємне значення рядка 21 декларації за квітень 2019 впливало на значення рядка 18 декларації за травень 2019, тобто наступного періоду, адже без врахування 5828472 грн. у декларації за травень 2019 виникало позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту в значенні 1977003 грн.

Водночас, як вбачається з висновків контролюючого органу, які зазначено в акті перевірки, на день надання уточнюючого розрахунку № від 20.04.2021 року від`ємне значення ПДВ попередніх періодів у розмірі 6181053 грн було вже використано платником. Тобто, в уточнюючому розрахунку № від 20.04.2021 року ТОВ «ОССОЙО» не правомірно збільшено р.16.1 на суму, якою платник скористався в періодах з червня 2019 року по грудень 2020 року у розмірі 5828472 грн та як наслідок зменшена сума позитивного значення (р.18 декларації) на суму 1977003 гривень.

Згідно пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до приписів пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Статтею 49 Податкового кодексу України визначено, зокрема, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1).

Згідно приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені. Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №21, подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі уточнюючий розрахунок) (у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених статтею 50 розділу II Кодексу)) передбачено пунктом 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

Розділом ІV Порядку №21 визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку (пункт 1).

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу (пункт 2).

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників (пункт 3).

Не може бути зменшена сума податкових зобов`язань, яка не була сплачена до бюджету в минулих звітних (податкових) періодах, у зв`язку з повним або частковим списанням податкового боргу (пункт 4). Зміна напряму узгодженого бюджетного відшкодування за рішенням платника податку здійснюється шляхом подання до контролюючого органу уточнюючого розрахунку до декларації за звітний (податковий) період, в якому було задеклароване таке бюджетне відшкодування (пункт 5).

Згідно Розділу VI Порядку №21, уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу (пункт 1).

У графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, що виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється (пункт 2). У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення (пункт 3). У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення) (пункт 4).

У разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 21 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 16.2 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок (пункт 5).

У разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх періодах впливатиме на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 21 декларації впливало на значення рядка 18 чи рядка 20.2 (пункт 6). Платник податків, який самостійно виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний сплатити штраф, нарахований відповідно до абзацу четвертого пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Сума нарахованого штрафу відображається у графі 6 рядка 18.1 (пункт 7).

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників (пункт 8).

Як було зазначено судом вище та вбачається з матеріалів справи, у податковій декларації за квітень позивачем зазначено податкові зобов`язання у розмірі 3051809 та податковий кредит за попередній період 5 365 396 грн., та бюджетне відшкодування у розмірі 6 181 053 грн, з яких 5828 472 грн на поточний рахунок підприємства ( відмова від 10.06.2019 року) та 352 581 грн в рахунок майбутніх платежів.

В подальшому відповідності до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України та пункту 5 розділу IV Порядку №21 підприємством 10.06.2019 був поданий Уточнюючий розрахунок до декларації за квітень 2019, в якому значення рядка 20.2 "підлягає бюджетному відшкодуванню" зменшено на 5828472 грн., в результаті чого значення рядка 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" у Декларації за квітень 2019 збільшилось на 5828472 грн. та становило 6181053 грн.

Враховуючи, що згідно поданого 10.06.2019 Уточнюючого розрахунку до декларації за квітень 2019 значення рядка 21 становило 6181053 грн., то підприємством у поданій 19.06.2019 звітній Декларації за травень 2019 було вірно відображено значення рядка 16.1 "значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" в сумі 6181053 грн., а за рядком 21 відображено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в сумі 3851469 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи в подальшому підприємством було подано помилковий Уточнюючий розрахунок № від 18.07.2019 до Декларації за травень 2019, згідно якого значення рядка 16.1 зменшено на 5828472 грн., що призвело до виникнення показника рядка 18 "Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" в сумі 1977003 грн. та зменшення за рядком 21 від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в сумі 3851469 грн..

Саме з метою виправлення вказаної помилки підприємством і був поданий Уточнюючий розрахунок № від 20.04.2021 до Декларації за травень 2019, згідно якого значення рядка 16.1 "значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" збільшено на 5828472 грн., значення рядка 18 "Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" зменшено на 1977003 грн., а значення рядка 21 "сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" збільшено на 3851469 грн..

Суд погоджується з доводами позивача, що з метою відновлення втраченого від`ємного значення та виправлення помилки позивачем у відповідності до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України було подано Уточнюючий розрахунок від 20.04.2021 до Декларації за червень 2019 про збільшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 2036313 грн. при одночасному зменшенні рядка 20.1 в такій же сумі.

За результатами дослідження представлених документів, судом не виявлено використання позивачем від`ємного значення ПДВ у розмірі 6181053 грн. на яке посилається відповідач.

При цьому, судом досліджено надані податкові декларації та уточнюючі розрахунки, які були предметом дослідження при камеральній перевірці( зокрема податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2019 року (реєстраційний № від 19.06.2019), уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкової декларації з ПДВ за травень 2019 року (реєстраційний № від 20.04.2021 року, реєстраційний № від 18.07.2019 року та реєстраційний № від 10.06.2019 року) та встановлено, що останній були здійсненні саме в порядку та за формою, встановленою Податковим кодексом України та Порядком №21.

Як вбачається з уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість значення рядка 21 у Декларації за червень 2019 задекларовано в сумі 3450467 грн., тобто залишилось неврахованим в сумі 2036313 грн., а невраховане позивачем від`ємне значення в сумі 2036313 грн. згідно декларацій за квітень-червень 2019 не могло бути використаним підприємством.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідачів на п.50 п.50.1., п.50.2 ст.50 ПК України, оскільки подання позивачем уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2021 року жодним чином не спростовує правомірність формування позивачем податкового кредиту та не вливає на загальну суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, за спірний період. Доказів протилежного відповідачами не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії), зокрема, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оскільки судом не встановлено намірів навмисного ухилення від сплати податкових зобов`язань з боку позивача, як і не встановлено наявності будь-яких арифметичних чи методологічних помилок, що призвели до завищення та недостовірності суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню рядку 20.2 Декларації, за спірний період, суд зазначає що прийняття відповідачем спірного повідомлення-рішення не відповідає меті податкового контролю відповідно до пункту 61.1. ст.61 ПК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.09.2021 №000054415 є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 5 11, 19, 72 77, 90, 139, 241 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 35, приміщення 16-18) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 07.09.2021 року №000054415 про збільшення суми грошового зобов`язання із податку на додану вартість у розмірі 2 174 703 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1977003 грн., за штрафними санкціями в сумі 197 700 грн.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО" (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 35, приміщення 16-18) документально підтверджені судові витрати у розмірі 22 700,00 грн. (двадцять дві тисячі ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26 Код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.02.2022 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа