Справа № 240/9000/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 лютого 2022 року м. Житомир справа № 240/9000/21
категорія 109020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.04.2021 №6-2297/14-21-СГ, яким відмовлень в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної Ділянки у власність, розташованої на території Малинського району за межами населених пунктів Головківської сільської ради орієнтовною площею 2,0 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати мені дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Малинського району за межами населених пунктів Головківської сільської ради орієнтовною площею 2,0 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників судового розгляду.
У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на правомірність наказу, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зазначено, що, відповідно до своїх повноважень, визначених частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України, передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Крім того зазначив, що з дня набрання чинності Закону України від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", яким було доповнено розділ Х Земельного кодексу України пунктом 24, Головне управління не має повноважень здійснювати розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, а відповідно не має повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомиреькій області від 11.02.2020 № 6-1846/14-20-СГ ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з підстав відсутності повноважень даного органу щодо розпорядження землями комунальної форми власності, який вона оскаржила у судовому порядку.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі № 240/13684/20 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ від 21.02.2020 № 6-1846/14-20-СГ щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Малинського району Житомирської області за межами населених пунктів Головківської сільської ради та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання від 30.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2.0 га на території Малинського району Житомирської області за межами населених пунктів Головківської сільської ради та за результатами розгляду такого клопотання прийняти рішення відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №240/1368/20 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянуло повторно клопотання ОСОБА_1 та наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.04.2021 №6-2297/14-21-СГ повторно відмовлено у задоволенні клопотання від 30.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Підставою для відмови слугувало те, що у Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відсутні повноваження щодо розпорядження землями комунальної форми власності та невідповідність місця її розташування вимогам законів.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем разом з відзивом було надано копію наказу від 16.04.2021 №6-2297/14-21-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким позивачу відмовлено у наданні вказаного вище дозволу слугувала невідповідність місця її розташування вимогам законів та те, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відсутні повноваження щодо розпорядження землями комунальної форми власності.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу У країни громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521 (далі Положення № 333).

Відповідно до п. 8 Положення № 333, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Отже, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Як видно з матеріалів справи, наказом відповідача від 16.04.2021 №6-2297/14-21-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» позивачу відмовлено у наданні вказаного вище дозволу слугувала невідповідність місця її розташування вимогам законів та те, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відсутні повноваження щодо розпорядження землями комунальної форми власності.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 118 ЗК України, приписами Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме, лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивач у позовній заяві посилається на відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Разом з тим, позовні вимоги позивачем заявлено про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.04.2021 №6-2297/14-21-СГ, що спростовує її ж доводи про відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмову у його наданні у формі наказу.

Не отримання позивачем рішення у формі наказу, а лише повідомлення листом про його прийняття не свідчить про відсутність самого наказу.

Що стосується посилання позивача на те, що не зважаючи на обов`язок врахувати висновки суду, наведені у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі № 240/13684/20, віповідач в межах даної справи протиправно відмовив їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки суд зазначає наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та визнано протиправним і скасувано наказ від 21.02.2020 № 6-1846/14-20-СГ щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території Малинського району Житомирської області за межами населених пунктів Головківської сільської ради.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 30.01.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Малинського району Житомирської області за межами населених пунктів Головківської сільської ради та за результатами розгляду такого клопотання прийняти рішення відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Слід вказати, що цим рішенням не зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області приймати будь яке конкретне рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, лише зобов`язано повторно розглянути заяву позивача з врахуванням висновків суду.

Відповідачем було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 .

При здійсненні опрацювання вказаної заяви та здійсненні взаємодію між структурними підрозділами Головного управління у районах області під час якої отримуються необхідні відомості з Державного земельного кадастру щодо запитуваної земельної ділянки, отримано інформацію Відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 09.04.2021 з якої встановлено, що земельна ділянка щодо якої ОСОБА_1 подала клопотання для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до земель комунальної форми власності.

Державний акт на право колективної власності на землю серії 1І-ЖТ №000102 від 10 листопада 1995 року зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №17_14_000001. Відповідно до державного акта, Колективному сільськогосподарському підприємству "Малинівське" було надано у колективну власність землю загальнею площею 2863,1 га. Земельна ділянка щодо якої подала клопотання ОСОБА_1 знаходиться в межах земель колективної власності КСП "Малинівське" відповідно до державного акту.

Відповідно до абзаців 5-21 підпункту 58 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 № 1423-ІХ (далі - Закон № 1423-ІХ) розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:

"24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території. ЩО зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Вказаний закон набрав чинності з 27.05.2021, а тому з цього часу у відповідності до п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель визначених в цьому пункті.

Аналіз наведених норм свідчить, що відповідач не має повноважень здійснювати розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, а відповідно не має повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність.

З огляду на встанолені у ході судового розгляду обставини та норми законодавства, які їх регулюють, та у зв`язку з тим, що з 27.05.2021 відповідач не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, суд доходить висновку, що відповідач наказом від 16.04.2021 №6-2297/14-21-СГ правомірно відмовив позивачу.

Суд зазначає, що клопотання позивача розглянуто відповідно до положень Земельного кодексу України та спірний наказ відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, тобто є правомірним та скасуванню не підлягає.

Судових витрат, які б підлягали стягненню на користь сторін, відповідно до положень ст. 139 КАС України, судом не встановлено.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м.Житомир, 10002, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева