Справа № 520/15846/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 р. Справа № 520/15846/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.09.21 по справі № 520/15846/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021 за вих. №33/41-2349, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області";

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344; місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) здійснити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021 за вих. №33/41-2349, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату однією сумою.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що владний суб`єкт протиправно не вчинив дій по перерахунку пенсії за оновленою довідкою про складові грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 позов - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021 за вих.№33/41-2349 виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2-й поверх, ) здійснити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахунок і виплату пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021 за вих. №33/41-2349, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату однією сумою.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2-й поверх, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісм гривень 00 копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 скасувати в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині постанову, якою ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992. Чинна редакція статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII не містить положень про підстави, розмір та види складових перерахунку пенсії, казуючи лише на право на перерахунок пенсії за умови прийняття відповідного Урядового рішення. У випадку коли спеціальним Законом №2262-ХІІ передбачено право, форми і види пенсійного забезпечення, але не унормовано розмір та види складових перерахунку пенсії та віднесено визначення підстав для перерахунку пенсії до повноважень КМУ, то підвищення розміру грошового забезпечення та/або введення додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців без прийняття відповідного урядового рішення не зумовлює для уповноваженого органу обов`язку вчинити дії, спрямовані на проведення перерахунку пенсії. Щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії однією сумою відповідач зазначив, що на час звернення позивача до суду нараховані не були, у зв`язку із чим спір про виплату недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою ще не виник, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Також, посилався на пропущення позивачем строку звернення до суду, посилався на постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №639/8782/16-а, де суд зазначив, що встановлення строків звернення до суду відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, то про порушення свого права, про бездіяльність відповідача щодо не вчинення оскаржуваних дій, необхідних для перерахунку пенсії, позивач мав дізнатись раніше, не отримуючи пенсію у перерахованому розмірі. Положення частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ не підлягають застосуванню до правовідносин, з приводу яких виник спір у даній справі, через те, що приписи цієї норми законодавства регулюють виплату за минулий час вже нарахованих пенсій, але не виплачених з вини ПФУ.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області ПФУ в Харківській області та отримує пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання вимог п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача виходячи з таких складових: оклад за посадою, оклад за званням, надбавка за вислугу років.

Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області" виготовлено оновлену довідку №100/24920 від 22.07.2021 (вих. №33/41-2349) станом на березень 2019 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за посадою командир відділення - водій ДПЧ - 10 ОТС ДПО м. Харкова.

В примітці вказаної довідки зазначено, що вона складена з врахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18 (набрало законної сили 05.03.2019) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 у зразковій справі №160/8324/19.

Позивач самостійно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії з 01.04.2019.

Проте, після отримання оновленої довідки від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області", відповідач не здійснив перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2019.

Не погодившись із протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі-Закон № 2262-ХІІ).

Так, положеннями ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Згідно з ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою КМУ від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45) передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за якою відбулось збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців (далі за текстом - Постанова КМУ №704) та яка набрала чинності з 01.03.2018.

З 01.03.2018 громадянин категорії військовослужбовець у відставці набув суб`єктивне право на перерахунок розміру раніше призначеної пенсії з урахуванням приписів Порядку №45 та постанови КМУ №704.

Проте, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", п.п.1 і 2 якою установлено правило перерахунку пенсії виходячи з таких складових як: оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням, відсоткова надбавка за вислугу років, а датою перерахунку визначено 01.01.2018.

Тобто положеннями п.п. 1 і 2 Постанови КМУ №103 надана ретроспективна дія у часі приписам Постанови КМУ №704.

Постановою КМУ №103 внесені зміни і до п.5 Порядку №45, унаслідок чого під час перерахунку пенсій мали використовуватись такі види грошового забезпечення, як: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України пункти 1 і 2 Постанови КМУ №103 діяли у період часу з 28.02.2018 та до 05.03.2019 (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18) і були обов`язковими до виконання усіма суб`єктами права як чинне рішення Уряду України нормативного характеру.

Тому, до 05.03.2019 пенсійний орган цілком правомірно виконував нормативні приписи діючого рішення Уряду України.

Втрата чинності пунктами 1 і 2 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019 у силу ст.ст.255, 265, 325 КАС України означає, що саме з указаної календарної дати відбулись зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії військовослужбовцям у відставці.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 17.06.2020 у справі №2540/2873/18.

Оскільки попердньо перерахунок пенсії позивача проведено з урахуванням запроваджених пунктами 1 і 2 Постанови КМУ №103 обмежень, то втрата чинності нормативно-правовим актом у цій частині зумовлює припинення існування перешкод у перерахунку пенсії за усіма складовими грошового забезпечення, котрі реально отримує діючий на відповідній військовій посаді військовослужбовець.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а та у постанові від 17.12.2019 по справі №160/8324/19.

Отже, з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 відпали підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням лише розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років без взяття до обрахунку додаткових видів грошового забезпечення.

За приписами ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у спорі з приводу перерахунку пенсії військовослужбовця у відставці до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної посади у штаті органу (установи, організації, частини тощо) перед звільненням зі служби; 2) продовження існування цієї ж самої або створення аналогічної чи прирівняної посади у штаті; 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення загального характеру про підвищення винагороди за службу усім військовослужбовцям; 4) співставності умов проходження служби; 5) реального отримання діючим поліцейським підвищеної винагороди за службу у межах конкретного календарного місяця; 6) видачі довідки про грошове забезпечення тим органом, якого відбулось звільнення або у якому заявник знаходився на фінансовому утриманні чи який видає довідки у силу спеціального повноваження.

Отже, факт порушення права позивача на перерахунок пенсії за усіма регулярними та реально виплаченими складовими грошового забезпечення діючого військовослужбовця у спірних правовідносинах слід визнати підтвердженим.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що довідка складена уповноваженим органом містить виключно інформацію про розмір грошового забезпечення поліцейського за прирівняною посадою за листопад 2019 року є безпідставними, оскільки з довідки №100/24920 від 22.07.2021 встановлено, що вона складена за березень 2019 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких іших осіб" за посадою командир відділення - водій ДПЧ - 10 ОТС ДПО м. Харків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021р. за вих.№33/41-2349 виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з 01.04.2019р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021р. за вих. №33/41-2349, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з урахуванням проведених раніше виплат.

Стосовно вимоги позивача здійснити виплату перераховнаої пенсії однією сумою починаючи з 01.04.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Разом з тим, зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, щодо яких заявлено позовні вимоги, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на час звернення позивача до суду нараховані та виплачені не були, у зв`язку з чим право позивача на виплату перерахованої пенсії однією сумою відповідачем не порушено, а тому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині вимог.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що частина позовних вимог знаходиться за межами, передбаченого ч. 2 ст.122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, посилаючись у зв`язку з цим на практику Верховного Суду, зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №639/8782/16-а, колегія суддів зазначає наступне.

Так, приписами ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття "повинна була дізнатись", використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

У свою чергу, ч. 3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

В даному випадку, за наслідками апеляційного перегляду даної справи підтверджено протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 та у зв`язку з цим необхідність з метою захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки 100/24920 про розмір грошового забезпечення від 22.07.2021 року №33/41-2349, складеної Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", оскільки перерахунок пенсії, на яку позивач має право, не проведено вірно з вини органу Пенсійного фонду України, тому колегія суддів вважає, що такий перерахунок та виплата пенсії мають бути проведені в даному випадку з 01.04.2019, без обмеження строком, передбаченим ст.122 КАС України.

Також, колегія зазначає, що зі змісту приписів п.1, 2 Постанови КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 (в її первісній редакції) вбачається, що пенсія перераховується в повному обсязі. Тобто, виходячи зі змісту приписів вказаної Постанови пенсія позивачу вже мала бути нарахована.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на практику Верховного Суду колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обставини у даній справі є відмінними від тих, що склалися у справах на які посилається скаржник, що переглядалися Верховним Судом. Зокрема, у справі, що переглядалася Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а), спірні правовідносини були врегульовані нормами Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов хибного висновку в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії однією сумою, відтак рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні даної частини вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі №520/15846/21 - скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії однією сумою.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі №520/15846/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Курило