Справа № 520/1391/22
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 р. Справа № 520/1391/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.02.22 по справі № 520/1391/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок № 44 від 22.12.2021 та № 45 від 22.12.2021, починаючи з 19.02.2020; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 11.01.2022 щодо відмови в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідок, виданих Вищим адміністративним судом України № 44 від 22.12.2021 та № 45 від 22.12.2021, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 11.01.2022 про відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідок, виданих Вищим адміністративним судом України № 44 від 22.12.2021 та № 45 від 22.12.2021, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 744,30 грн (сімсот сорок чотири гривні 30 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що пунктом 5 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність цього рішення. На даний час не було прийнято відповідного правового акта, який регулював порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Стверджує, що для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010. Зазначає, що діючим Законом передбачено інший розмір відсотків від суддівської винагороди для нарахування щомісячного довічного грошового утримання. Також посилається на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 27.09.2021 по справі № 580/585/21, відповідно до яких порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судці (90%) відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI відрізняється від порядку визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановленого чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого судді у відставці проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 10.10 2016 № 1515-УІІІ та наказу голови Вищого адміністративного суду України від 10.10.2016 № 682-К ОСОБА_1 звільнено з посади судді касаційної інстанції у зв`язку з поданням заяви про відставку та відраховано зі штату Вищого адміністративного суду України з 10.10.2016.

По виходу у відставку позивачу було призначено та виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.2003 року в розмірі 84% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2020, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі № 640/553/20, позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання з 13.10.2016 із зарахуванням до стажу роботи судді періодів з 17.11.1972 по 05.11.1974, з 01.09.1975 по 28.07.1977 половина від стажу навчання, з 23.07.1979 по 10.01.1994, встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Вказане підтверджується листом ГУ ПФУ в м. Києві від 21.11.2020 № 2600-0305-8/165789, копія якого наявна в матеріалах справи.

У зв`язку зі зміною місця проживання, на теперішній час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

У зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 11.01.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав дві довідки: від 22.12.2021 №44 про суддівську винагороду станом на 19.02.2020 та № 45 від 22.12.2021 про суддівську винагороду станом на 01.01.2021, видані Вищим адміністративним судом України.

Вказані довідки видані за формою відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2021 у справі № 640/11147/21, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021.

Відповідно до обох довідок суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 283770,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 157650,00 грн; доплата за вислугу років 80% - 126120,00 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 48 від 11.01.2022 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці на згідно з вказаними довідками.

Відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідач мотивував тим, що згідно із положеннями пункту 25 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному вказаним Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 вищевикладені норми пункту 25 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). До теперішнього часу порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не визначено. Оскільки управління є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами та іншими нормативно-правовими актами, тому не має можливості здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді до визначення порядку перерахунку".

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з моменту втрати чинності положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII зазначений закон не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Як наслідок, з 18.02.2020 втратили чинність положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII, а отже на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

У відповідності до частини 4 статті 142 Закон №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

При цьому, пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Законом України від 16.10.2019 №193-IX "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.

Отже, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Колегія суддів звертає увагу, що дана справа підпадає під ознаки типової адміністративної справи №620/1116/20, яка розглянута Верховним Судом 16.06.2020 та підлягає врахуванню апеляційним судом.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII позивач, як суддя у відставці, набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді, а посилання відповідача про відсутність підстав для проведення перерахунку грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про розмір суддівської винагороди є неправомірними.

Так, позивач у своєму позові просить здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII, частиною 3 якої передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

Враховуючи зазначені вище положення частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 №1402-VІІІ, позивач, стаж роботи якого на посаді судді становить понад 40 років (що підтверджується в тому числі рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2020, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі № 640/553/20, відповідно до якого у позивача шляхом зарахуванням до стажу роботи судді періодів з 17.11.1972 по 05.11.1974, з 01.09.1975 по 28.07.1977, з 23.07.1979 по 10.01.1994, загальний стаж роботи на посаді судді склав 40 років 9 місяців 2 дні), має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % + 40 % (20 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2).

Отже, доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010, не мають жодного правого підґрунтя, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру суддівської винагороди в розмірі 90 % правомірно враховано механізм обчислення такої винагороди, який передбачений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VІІІ.

В свою чергу посилання заявника апеляційної скарги на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 27.09.2021 по справі № 580/585/21, також є безпідставними.

Так, Верховний Суд у постанові від 27.09.2021 по справі № 580/585/21 дійшов висновку, що порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судці (90%) відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI відрізняється від порядку визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановленого чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого судді у відставці проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас колегія суддів акцентує увагу на те, що позивач у позовній заяві не просить встановити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди працюючого судці (90%) відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, а навпаки наголошує на тому, що розмір суддівської винагороди має обчислюватися в порядку, визначеному чинним Законом №1402-VIII.

Отже, висновки Верховного Суду у постанові від 27.09.2021 по справі № 580/585/21 не можуть бути застосованими до обставин цієї справи.

За таких обставин та враховуючи наведе вище нормативно - правове обґрунтування, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 520/1391/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова