Справа № 640/21112/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2022 року м. Київ № 640/21112/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Чемериса М.С. (за дорученням судді), розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України

про визнання бездіяльності протиправною, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (далі позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (адреса: 03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 22990368) (надалі відповідач або ФУ ГШ ЗСУ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, що полягає у відмові виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 29.12.2020 до 26.02.2021;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 29.12.2020 до 26.02.2021.

В якості підстав позову позивач зазначає, що відмова відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 29.12.2020 до 26.02.2021 є неправомірною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/21112/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві проти задоволення позову заперечив, вказав, що позивачем до рапорту військовослужбовця не надано усіх необхідних документів, а тому наказ про грошову компенсацію за піднайом (найом) житла прийнято лише 29.03.2021 після отримання та складення усіх необхідних документів.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що право на виплату компенсації за піднайом (найом) житла залежить лише від факту реєстрації рапорту, що відбулось 29.12.2020, втім компенсацію до виплати призначено лише з 26.02.2021.

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України у запереченні на відповідь на відзив зазначив, що відповідач як бюджетна установа позбавлена права здійснення нарахування та виплату бюджетних коштів раніше ніж військовослужбовець збере повний пакет документів, які позивач повинен був долучити до рапорту, до його подачі на підпис, а не після підпису. У відповідача відсутня інформація яким чином Командуванням Сил підтримки Збройних Сил України зареєстровано рапорт позивача.

Окрім того, відповідачем подано клопотання про заміну первісного відповідача - Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (ідентифікаційний код 22990368) на належного - Командування Сил підтримки Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).

Клопотання обґрунтовано тим, що позивач у період з 29.12.2020 по 26.02.2021 проходив військову службу в Командуванні Сил підтримки Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ), яка в свою чергу перебуває на фінансовому утриманні в Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України.

Нарахування та виплату грошової компенсації за піднайом (найом жилих приміщень) військовослужбовцям, що проходять військову службу в Командуванні Сил підтримки Збройних Сил України Відповідач здійснює на підставі наказів Командування Сил підтримки Збройних Сил України.

Нарахування та виплату позивачу відповідачем здійснено на підставі наказу Командування Сил підтримки Збройних Сил України від 29.03.2021 № 20ф.

Суд відмічає, що Відповідно до ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За приписами ч. 5 ст. 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Оскільки позивачем в адміністративному позові не заявлені позовні вимоги до Командування Сил підтримки Збройних Сил України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 Збройних Сил України з 10.04.2021.

Перебуваючи на посаді офіцера відділу забезпечення засобів ураження сил підтримки управління забезпечення озброєнням та матеріально-технічними засобами сил підтримки військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України позивачем подано на ім`я Командувача Сил підтримки Збройних Сил України ОСОБА_2 рапорт на виплату грошової компенсації за піднайом житла від 28.12.2020.

Відомості про надання позивачем будь-яких інших документів до рапорту відсутні.

Разом з тим, Військовою частиною НОМЕР_2 видано довідку від 26.02.2021 № 343/70-д з відомостями про місце проходження військової служби та склад сім`ї у особовій справі.

Об`єднаною житловою комісією Командування Сил підтримки Збройних Сил України складено довідку від 24.02.2021, що затверджена командиром військової частини НОМЕР_2 генералом-майором ОСОБА_3 , про перевірку житлових умов старшого лейтенанта ОСОБА_1 , що проживає у АДРЕСА_2 .

Висновок комісії: сім`я старшого лейтенанта ОСОБА_1 потребує поліпшення житлових умов згідно вимог чинного законодавства.

Наказом командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 29.03.2021 № 20ф «Про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям Командування Сил підтримки Збройних Сил України» вирішено виплачувати до покращення житлових умов) щомісяця грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення ОСОБА_1 з 26.02.2021 по 31.12.2021 в розмірі 5700 грн.

21.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Фінансового управління Генреального штабу Збройних Сил України з заявою, в якій просив повідомити про обставини невиплати коштів грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення станом на 21.04.2021.

Листом від 18.05.2021 № 305/928 Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило, що грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира військової частини та припиняється з дня, наступного за днем виключення із списків особового складу військової частини.

Разом з тим, повідомляється :

27.04.2021 - надано до Фінансового управління (вх. № 1323) витяг із наказу Командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 29.03.2021 № 20ф щодо виплати грошової компенсації капітану ОСОБА_1 починаючи з 26.02.2021;

14.05.2021 - надійшли кошти для виплати грошової компенсації за березень 2021 року згідно виписки Державної казначейської служби України;

17.05.2021 - надіслано документи (платіжне доручення № 1874) до Державної казначейської служби України для виплати грошової компенсації капітану ОСОБА_1 за період 01.03.2021-09.04.2021.

Повідомлено, що зазначена грошова компенсація не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців, виплата якого здійснюється до 20 числа щомісячно, а у разі надходження коштів пізніше такого строку - після 3 днів після їх надходження відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 12 березня 2021 року № 59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік» (зі змінами).

Ураховуючи викладене, з метою економії службового часу та оперативності вирішення подібних питань запропоновано в подальшому звертатись до посадової особи (відповідальної за відповідним напрямком фінансового забезпечення) у своєму структурному підрозділі (військовій частині), який перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні.

Не погоджуючись з бездіяльністю Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, що полягає у відмові виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 29.12.2020 до 26.02.2021, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ), який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Абзацами 1, 3-5 та 11 частини першої статті 12 вказаного Закону передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту (тут і далі у редакції станом на час виникнення правовідносин, далі-Порядок № 450) за піднайом (найом) ними жилих приміщень.

Так, із пункту 2 Порядку № 450 слідує, що грошова компенсація особам офіцерського складу та курсантам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) в розмірі, який не перевищує: у м. Києві - 2 мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах - 1 мінімальної заробітної плати.

У пункті 4 Порядку № 450 закріплено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця: особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини; курсантам - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

За приписами пункту 5 Порядку № 450, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1160 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 і від 26 червня 2013 року № 450» для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи:

- копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї;

- копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї;

- інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї;

- копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу);

- копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки;

- належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).

В свою чергу пунктом 6 Порядку № 450 визначено вичерпний перелік випадків за яких грошова компенсація не виплачується, а саме у разі:

наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони;

нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження;

штучного погіршення військовослужбовцем житлових умов шляхом обміну займаного житлового приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку (частини будинку), а також внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для провадження господарської діяльності промислового характеру, в населених пунктах, зазначених в абзаці другому цього пункту, - протягом п`яти років з моменту вчинення таких дій.

Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція № 380).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 380 для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

За змістом пункту 5 розділу ІІ Інструкції №380 до завдань житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) є, в тому числі, прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань.

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (п. 8 розділу ІІ Інструкції № 380).

Пунктами 7-9 розділу V «Оренда житла та виплата грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення» Інструкції № 380 передбачено, що для отримання компенсації за піднайом військовослужбовець подає рапорт командиру військової частини.

Разом з рапортом військовослужбовець подає документи згідно з переліком, встановленим Порядком виплати грошової компенсації, довідку про склад сім`ї та довідку про перевірку житлових умов.

Якщо військовослужбовець вибув у службове відрядження (понад 6 місяців), право на оформлення (поновлення) документів для отримання грошової компенсації мають члени сім`ї військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям відповідних категорій та курсантам вищих військових закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які перебувають у шлюбі, здійснюється в порядку виплати грошової компенсації та в межах бюджетних призначень, затверджених для цих потреб, за місцем проходження військової служби (навчання) або (у разі відсутності за місцем проходження військової служби (навчання) фінансового органу) за місцем виплати їм грошового забезпечення.

Виплата компенсації за піднайом військовослужбовцям та припинення такої виплати здійснюється на підставі наказу командира військової частини.

Компенсація за піднайом виплачується з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту.
Отже, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд звертає увагу, що одночасно з рапортом військовослужбовець повинен надати довідки про склад сім`ї та про перевірку житлових умов (додаток 12 до Інструкції № 380).

Враховуючи, що рапорт подано позивачем 29.12.2020, а відповідні довідки складено та додано до облікової справи військовослужбовця лише 26.02.2021, суд приходить до висновку, що позивачем вимог Порядку № 450 та Інструкції № 380 в частині надання додаткових документів на час реєстрації рапорту не було дотримано.

Розмір компенсації встановлений наказом Міноборони від 12 березня 2021 року № 59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік». Так, з 1 січня 2021 року розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям ЗСУ за піднайом (найом) ними житлових приміщень встановлюється:

у місті Київ 3800 грн на місяць;

в обласних центрах 2850 грн на місяць;

в інших населених пунктах 1900 грн на місяць.

При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї розмір компенсації збільшуються в 1,5 рази:

у місті Київ 5700 грн на місяць;

в обласних центрах 4275 грн на місяць;

в інших населених пунктах 2850 грн на місяць.

Разом з тим, наказом командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 29.03.2021 № 20ф «Про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям Командування Сил підтримки Збройних Сил України» вирішено виплачувати до покращення житлових умов) щомісяця грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення ОСОБА_1 з 26.02.2021 по 31.12.2021 в розмірі 5700 грн.

Отже, виплата компенсації за піднайом військовослужбовцям здійснена на підставі наказу командира військової частини як посадової особи, відповідальної за напрямком фінансового забезпечення у своєму структурному підрозділі (військової частини), який перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України.

Враховуючи, що наказ командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 29.03.2021 № 20ф про виплату грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення ОСОБА_1 саме з 26.02.2021 в розмірі 5700 грн та дії Військової частини НОМЕР_2 позивачем не оскаржуються, беручи до уваги, що Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України вчинено усі дії на виконання зазначеного наказу щодо сплати компенсації у відповідності до вимог Порядку № 450 та Інструкції № 380, про що належним чином повідомлено позивача, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, заявлених до відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При розгляді цієї справи суд бере до уваги наступні позиції Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.
Суддя К.С. Пащенко