Справа № 640/13419/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Київ № 640/13419/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у м. Києві до Державного підприємства Завод «Арсенал» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління ДФС у м. Києві (далі позивач, ГУ ДФС у м. Києві) до Державного підприємства Завод «Арсенал» (далі відповідач, ДП Завод «Арсенал»), в якому просить стягнути кошти з платника податків ДП Завод «Арсенал» з рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу 13 129 054,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість перед бюджетом, яка виникла внаслідок нарахування пені з орендної плати з юридичних осіб і земельного податку з юридичних осіб та несплати самостійно задекларованих зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову та зазначив, що станом на час звернення з позовом до суду строк давності, передбачений статтею 102 Податкового кодексу України, стосовно нарахування пені на податковий борг, який виник ще з 2012 року, сплив. На думку відповідача, після спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним або підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а тому у позивача відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Ухвалою суду від 05.09.2019 заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 13.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.12.2021 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДП Завод «Арсенал» () зареєстроване Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві 15.10.1997 та взяте на податковий облік в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків з 14.08.1992. Засновником підприємства є Державне Космічне Агентство України, яка виконує функції власника щодо управління підприємством.

Відповідно до довідки про заборгованість станом на 12.06.2019 за відповідачем рахується податковий борг за період з 11.05.2019 по 30.05.2019 з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 265 287,39 грн. (несплата пені) та по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 12 753 906,83 грн. (несплата податкових зобов`язань, визначених платником самостійно та несплата пені).

Заборгованість виникла у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкової заборгованості минулих років, в інтегрованій картці відповідача відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України нараховувалась пеня.

Позивачем відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України рекомендованим листом з повідомленням направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 10.12.2012 № 3471, яку направлено на адресу відповідача поштою рекомендованим повідомленням про вручення.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк заборгованості стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктами, 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 14.1.39, 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктами 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України

орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди;

плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктами 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 129.3 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується:

у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Відповідно до пункту129.4 статті 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Згідно з пунктом 129.5 статті 129 Податкового кодексу України зазначений розмір пені застосовується щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом нараховано відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеню на борг минулих років відповідача по орендній платі з юридичних осіб, який станом на 12.06.2019 становить 265 287,39 грн.

Також, позивачем нараховано відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеню на борг минулих років відповідача по земельному податку з юридичних осіб, який станом на 12.06.2019 становить 12 434 987,95 грн.

Крім того, відповідачем подано податковий розрахунок земельного податку № від 20.02.2019, згідно якого самостійно задекларовані податкові зобов`язання на суму 318 918,88 грн., проте не сплачені у встановлений законодавством термін.

Таким чином, податковий борг по земельному податку з юридичних осіб складає 12 753 906,83 грн.

Наявність податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 265 287,39 грн. та по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 12 753 906,83 грн., що становить загальний податковий борг ДП Завод «Арсенал» - 13 019 194,22 грн. підтверджується довідкою позивача про податковий борг від 14.06.2019 №15703/9/26-15-17-06-19, детальними розрахунками по окремому податку та витягом з інтегрованої картки платника податків.

Водночас, у позовній заяві позивач просить стягнути податковий борг у розмірі 13 129 054,74 грн., що не відповідає наявним доказам у справі.

Ухвалою суду від 16.09.2021 витребувано у позивача детальний розрахунок податкового боргу ДП Завод «Арсенал», що стосується предмету спору; за який період виник податковий борг, а також у разі проведення звірки розрахунків з платником - надати відповідні докази.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано детальні розрахунки податкового боргу ДП Завод «Арсенал», що стосується предмету спору у даній справі, по орендній платі з юридичних осіб у розмірі 265 287,39 грн. та по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 12 753 906,83 грн.

Таким чином, сума податкового боргу відповідача становить 13 019 194,22 грн., яка підтверджена наявними у справі доказами.

Суд зазначає, що податковий борг по орендній платі з юридичних осіб та земельному податку з юридичних осіб відповідачем сплачені не були, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника та підтверджено представником відповідача у судовому засіданні.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо порушення строків нарахування пені на податковий борг, оскільки, як пояснив представник позивача у судовому засіданні, пеня нарахована на податковий борг починаючи з 11.05.2019, що також підтверджується даними облікової картки платника податків.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача направлялася податкова вимога форми «Ю» №3471 від 10.12.2012 засобами поштового зв`язку.

Однак, відповідачем до суду не надано належних доказів сплати податкового боргу у добровільному порядку, як і не надано доказів оскарження податкової вимоги.

При цьому, оскільки сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги повністю не погашалась, підстав для винесення нової податкової вимоги не виникало, однак процедура стягнення такого боргу позивачем вважається дотриманою.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Належних і допустимих доказів, які спростовували б доводи позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення шляхом стягнення коштів відповідача з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 13 019 194,22 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві (; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) задовольнити частково.

Стягнути кошти Державного підприємства Завод «Арсенал» () з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 13 019 194,22 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко