Справа № 640/31950/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

07 лютого 2022 року м. Київ№ 640/31950/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Кулигіна А.Є., третьої особи ОСОБА_1 , , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, за участі третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс 1 Юкрейн», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерскай», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

6 листопада 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_2 , в якому позивач просив суд :

" 1. У випадку, якщо суд прийде до висновку про пропуск позивачем строку для звернення до суду з позовом - визнати поважними причини пропуску такого строку, поновити строк на звернення до суду з цією позовною заявою.

2. Визнати незаконним, протиправним та скасувати розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» № 48 від 17.01.2018 року в частині затвердження пункту 5 змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами, у розділі «Печерський район» позицію № 16 розділу викладено в новій редакції, згідно з якою для будинку по АДРЕСА_1 встановлено тариф за утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 11,61 грн."

Клопотання про поновлення строку позивачем було мотивовано тим, що про існування розпорядження КМДА «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» № 48 від 17.01.2018 року позивач не був обізнаний.

Третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс 1 Юкрейн» заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що оскаржуване позивачем розпорядження втратило чинність на підставі розпорядження КМДА від 14.11.2019р. №1977.

Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечував, з посиланням на те, що оскаржуваний акт до відома позивача доведений не був.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку та клопотання про залишення позову без розгляду суд доходить наступних висновків.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлений статтею 264 КАС України.

Відповідно до змісту частини першої цієї статті такий порядок поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 264 КАС України встановлено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Відповідно до частини третьої статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом усього строку їх чинності.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що оскаржувати можна чинні, активні нормативно-правові акти, а звідси не підлягають оскарженню нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом, зокрема у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 1440/2398/18 та від 11 серпня 2020 року у справі № 640/18067/18.

Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 січня 2018 року N 48 "Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим" було зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 25 січня 2018 р. за N 7/1855, опубліковано в газеті "Хрещатик", 2018.01.31.

В свою чергу, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14 листопада 2019 року N 1977, яким оскаржуваний акт визнано таким, що втратив чинність, зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 26 листопада 2019 р. за N 249/2426 та оприлюднено на сайті відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгі»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, п. 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, п. 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Більше того, поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з цим позовом майже через два роки після втрати чинності оскаржуваним актом, оскаржуваний акт та документ, на підставі якого він втратив чинність, були оприлюднені, суд доходить висновків про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку оскарження, та залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевикладене та керуючись статтями 123, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача про визнання поважними причин пропуску строку - відмовити.

Клопотання представника третьої особи про залишення позову без розгляду у справі №640/31950/21- задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_2 в адміністративній справі №640/31950/21 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К.Каракашьян