Справа № 120/18511/21-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18511/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

25 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року усправі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області про визнання бездіяльності протипраною,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;

-зобов`язати Навчально - методичний центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 15.09.2017 по 22.11.2021 (день остаточного розрахунку).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 1, 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи положення ст. 312 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.12.2021 позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 15.09.2017 по 22.11.2021 (день остаточного розрахунку).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу у 3-денний строк з моменту отримання ухвали суду усунити недоліки позовної заяви. Підставою для прийняття вказаної ухвали слугувала відсутність долучених доказів надсилання відповідачу листом з описом вкладення копій поданих до суду документів, а також доказів спати судового збору за подання позовної заяви/

28.12.2021 позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено копію фіскального чеку та накладної про відправлення позовної заяви з додатками, копію опису вкладення та копію квитанції про сплату судового збору.

В подальшому, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що з КП Діловодство спеціалізованого суду судом встановлено, що у провадженні судді Вінницького окружного адміністративного суду Альчука М.П. перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення з 01.01.2017 по 22.11.2021 (день остаточного розрахунку).

Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача з тих самих підстав та з тим самим предметом, а саме щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вказав, що оскільки істотні недоліки позовної заяви перешкоджають відкриттю провадження у справі, наявні підстави для повернення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

У відповідності до пункту 5 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 27 серпня 2021 року у справі № 580/3966/20 зазначив наступне: «...позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права».

При цьому, колегія суддів зауважує, що підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні №11-257заі18.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав на те, що у провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває справа № 120/18512/21-а, яка також була подана ОСОБА_2 з тим самим предметом позову, зокрема, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 15.09.2017.

Вказане рішення набрало законної сили 05 жовтня 2021 року, згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021.

На виконання рішення суду відповідачем нараховано та виплачено 22.11.2021 індексацію грошового забезпечення в сумі 14 667,83 грн.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, звернувся з відповідним адміністративним позовом (справа №120/18511/21-а).

При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування підстав звернення з даним позовом, позивач посилається на положення ст. 116 та 117 Кодексу законів про працю України, які встановлюють строки розрахунку при звільненні та відповідальність за затримку розрахунку при звільненні відповідно.

Також, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що 04.01.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №120/18512/21-а за позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

При цьому, позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю центру, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів апеляційної скарги долучено позовну заяву у справі № №120/18512/21-а, в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення з 01.01.2017 (місяць виникнення заборгованості) по 22.11.2021 (день остаточного розрахунку).

В обґрунтування підстав звернення з даним позовом, позивач послався на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», статтею 1 якого передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Тобто, дослідивши зміст позовних заяв у даній справі №120/18511/21-а та справі №120/18512/21-а колегія суддів дійшла висновку, що встановлені судом попередньої інстанції обставини не дають підстав ототожнювати предмет позову у даній справі з предметом позову у справі №120/18512/21-а, оскільки а обґрунтування поданих позовних заяв у справі №120/18511/21-а та №120/18512/21-а позивачем зазначені різні нормативно-правові акти, які визначають відповідальність роботодавця за порушення прав особи.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що у Вінницькому окружному адміністративному суді перебуває справа №120/18512/21-а, яка подана тим самим позивачем з тим самим предметом і з однакових підстав.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини 4 статті 169 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення адміністративного позову, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності у Вінницькій області про визнання бездіяльності протипраною скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.