Справа № 640/5323/22
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

16 лютого 2022 року м. Київ № 640/5323/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомУніверситету банківської справи
до третя особаКабінету Міністрів України Міністерства освіти і науки України Львівський національний університет імені Івана Франка
про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування розпорядження від 29.12.2021 №1806-р

ВСТАНОВИВ:

Університет банківської справи звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України (далі-відповідач 1), Міністерства освіти і науки України (далі-відповідач 2) третя особа Львівський національний університет імені Івана Франка, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо подання пропозицій по реорганізації Університету банківської справи шляхом приєднання до Львівського національного університету імені Івана Франка;

- визнати протиправним і скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1806-р «Про реорганізацію Університету банківської справи».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №640/5323/22, наголошено, що розгляд справи буде здійснюватись в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов шляхом:

- заборонити Міністерству освіти і науки України, Львівському національному університету імені Івана Франка та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1806-р «Про реорганізацію Університету банківської справи», зокрема, але необмежуючись: створювати чи формувати комісію з реорганізації Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ); затверджувати персональний склад комісії з реорганізації Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ); подавати кандидатури до склад комісії з реорганізації Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ); ухвалювати порядок/регламент роботи комісії з реорганізації Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ); проводити засідання комісії з реорганізації Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ); приймати та затверджувати акти чи рішення комісії з реорганізації Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ); здійснювати переоформлення ліцензій на провадження освітньої діяльності та сертифікатів про акредитацію освітньої програми, виданих Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ), чи припиняти або зупиняти їх дію:

- заборонити державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії та приймати будь-які рішення щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-яких змін стосовно Університету банківської справи (ідентифікаційний код за ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказано, що без невідкладно вжитих заходів забезпечення позову неможливим буде ефективний правовий захист прав та інтересів позивача за наслідком розгляду спору в суді. Також зазначено, що виконання оскаржуваного розпорядження Кабінету Міністрів України, а також вжиття яких- небудь дій третіми особами на його реалізацію тягнутиме за собою наслідки, які за своїм характером унеможливлюватимуть ефективність відповідного судового захисту, за яким звернувся позивач.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, оцінка доводів позивача про протиправність дій міністерства освіти і науки України та протиправність розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1806-р буде встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.