Справа № 640/24034/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Глущенко Я.Б., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-147 від 02 квітня 2020 р. на суму 34 400 грн. 32 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 6 880 грн. 11 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № від 02 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р., яким застосовано штраф у розмірі 30 грн. 33 коп. та нараховано пеню у розмірі 12 грн. 94 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати єдиного податку на 5 816 грн. 13 коп., у тому числі 4 652 грн. 90 коп. за основним платежем та 1 1 63 грн. 23 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 982 368 грн. 38 коп., у тому числі 785 889 грн. 90 коп. за основним платежем та 196 472 грн. 48 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати військового збору на 81 863 грн. 54 коп., у тому числі 65 490 грн. 83 коп. за основним платежем та 16 372 грн. 71 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 091 513 грн. 75 коп., у тому числі 873 211 грн. за основним платежем та 218 302 грн. 75 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач стверджувала, що у 2017 р. нею не було перевищено граничний обсяг доходу, передбаченого для платника єдиного податку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано: вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ф-147 від 02 квітня 2020 р; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № від 02 квітня 2020 р.; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р.; податкові повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема скаржник зазначає, що позивач не надала відповіді на запит контролюючого органу № 95695/М/26-15-13-21-15 від 19.08.2019 р.

При цьому, надана ФОП ОСОБА_1 виписка із банківського рахунку не є належним доказом повернення коштів покупцям з огляду на приписи пункту 7 Розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, звертає увагу що вона до початку перевірки надала відповідачеві документи, що пояснюють причину виникнення розбіжності між даними РРО та сумами задекларованого доходу.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві заявлено клопотання, в якому заявник просив здійснити заміну сторони у справі на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком., зокрема ГУ ДПС у м. Києві.

Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. N 227 (зі змінами), Державна податкова служба України видала наказ від 30.09.2020 р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ № 529), яким наказала утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.

Відповідно до Наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 року № 755 розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Отже, з 01.01.2021 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від ліквідованого Головного управління ДПС у м. Києві як юридичної особи публічного права до Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з ГУ ДПС у м. Києві () на ГУ ДПС у м. Києві ().

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 10.03.2020 р. по 16.03.2020 р. посадовцями Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, за період з 01.01.2017 р. по 23.06.2018 р., дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2017 р. по 23.06.2018 р.

Результати перевірки оформлено актом № 715/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 від 17.03.2020 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 44, 177, 181, 183, 187, 291, 292, 293, 298, 296, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), ст.ст. 6, 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. № 2464-VI (надалі за текстом - «Закон № 2464-VI») наслідок чого: не нараховано та не сплачено до бюджету суму єдиного внеску за 2017 р. у розмірі 4 652 грн. 90 коп. та не здійснено перехід на загальну систему оподаткування з 01.10.2017 р.; не сплачено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2018 р. у розмірі 785 889 грн. 90 коп.; не сплачено військовий збір за 2018 р. у розмірі 65 490 грн. 83 коп.; звіт щодо сум нарахованого внеску за 2017-2018 роки подано за невстановленою формою; не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску за 2018 р. у розмірі 34 400 грн. 52 коп.; несвоєчасно сплачено суми єдиного внеску; не визначено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 873 211 грн. Також, ФОП ОСОБА_1 не подано декларації про майновий стан та доходи за 2017-2018 роки та не дано документи до перевірки, чим порушено вимоги ст.ст. 44, 49, 85, 177, 296 ПК України

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована в якості суб`єкта підприємницької діяльності 06.04.2016 р.

У період з 01.01.2017 р. по 23.06.2018 р. позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, була платником єдиного податку (3-я група) та відповідно до вимог ст. 181 ПК України мала право не реєструватись платником ПДВ.

В силу приписів ст. 296 ПК України позивач зобов`язана була вести Книгу обліку доходів і витрат, однак до перевірки її не надала, чим порушила вимоги ст. 296 ПК України.

В результаті перевірки поданих ФОП ОСОБА_1 декларацій платника єдиного податку встановлено, що у за 9 місяців 2017 р. нею задекларовано 4 997 494 грн. доходу, а за І півріччя 2018 р. - 4 361 788 грн. доходу.

Разом з тим, за даними показників звітів, що подані по дротових або бездротових каналах зв`язку, електронних копій розрахункових документів і фіскальних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, у 2017 р. позивач отримала 5 030 184 грн. Тобто обсяг доходу занижено на 32 690 грн.

При цьому, позивачем перевищено встановлений ст.ст. 291, 292 ПК України обсяг доходу для платників єдиного внеску третьої групи.

Однак, у порушення вимог ст. 298 ПК України ФОП ОСОБА_1 не перейшла на сплату інших податків і зборів.

Із наведеного відповідач дійшов висновку, що дохід, отриманий у період з 01.10.2017 р. по 23.06.2018 р. у сумі 4 396 239 грн. підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, а сума, яка перевищує граничну суму доходу 5 000 000 грн., підлягає оподаткуванню єдиним податком за ставкою 15 %.

Також, наведене призвело до: ненархування та не сплати єдиного податку з доходу 32 690 грн. у сумі 4 527 грн. 90 коп.; не сплати до бюджету 785 889 грн. 90 коп. податку на доходи фізичних осіб за 2018 р.; не сплати військового збору у розмірі 65 490 грн. 83 коп.; подання звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не за встановленою формою; не нарахування та не сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 34 400 грн. 52 коп.

Крім того позивач не зареєструвалась в якості платника податку на додану вартість та не сплатила до бюджету 873 211 грн. ПДВ.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-147 від 02 квітня 2020 р. на суму 34 400 грн. 32 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 6 880 грн. 11 коп.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № від 02 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р., яким застосовано штраф у розмірі 30 грн. 33 коп. та нараховано пеню у розмірі 12 грн. 94 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати єдиного податку на 5 816 грн. 13 коп., у тому числі 4 652 грн. 90 коп. за основним платежем та 1 1 63 грн. 23 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 340 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб на 982 368 грн. 38 коп., у тому числі 785 889 грн. 90 коп. за основним платежем та 196 472 грн. 48 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати військового збору на 81 863 грн. 54 коп., у тому числі 65 490 грн. 83 коп. за основним платежем та 16 372 грн. 71 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 091 513 грн. 75 коп., у тому числі 873 211 грн. за основним платежем та 218 302 грн. 75 коп. за штрафними санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

Висновки суду попередньої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 08 квітня 2020 р. про застосування штрафних санкції у розмірі 510 грн. за ненадання до перевірки Книги обліку доходів і витрат сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пунктів 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. (тут та надалі норми наведені у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 291.4 ст. 291 ПК України до третьої групи суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, належать фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Підпунктом 1 пункту 292.1 статті 292 ПК України визначено, що доходом платника єдиного податку фізичної особи-підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

За приписами пункту 293.3 статті 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно пункту 296.3 статті 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно підпункту 3 пункту 297.1 статті 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.

Підпунктом 2 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України установлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 7 цього Закону для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що листом № 51-01 від 03 січня 2020 року ФОП ОСОБА_1 повідомила Головне управління ДПС у м. Києві про те, що розбіжності у загальній сумі 32 690 грн., які виникли між даними реєстраторів розрахункових операцій (5 030 180 грн.) та сумою загального задекларованого доходу за 2017 рік (4 997 490 грн.) пояснюються наявністю фактів здійснення безготівкових розрахунків (без використання РРО), а саме поверненням грошових коштів за товар (у зв`язку із розірванням договору та поверненням товару).

Згідно цьому листу 29 вересня 2017 р. позивач за заявами покупців здійснила повернення коштів на загальну суму 32 690 грн.

На підтвердження цього факту позивач додала до листа № 51-01 від 03 січня 2020 року копію банківських виписок.

Водночас, підпунктом 5 пункту 292.11 статті 292 ПК України установлено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються покупцю товару (робіт, послуг) - платнику єдиного податку та/або повертаються платником єдиного податку покупцю товару (робіт, послуг), якщо таке повернення відбувається внаслідок повернення товару, розірвання договору або за листом-заявою про повернення коштів.

Таким чином, оскільки на момент проведення невиїзної перевірки у відповідача була наявна інформація про причини виникнення розбіжностей у звітних документах, однак така інформація не була врахована контролюючим органом, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про помилковість висновків Головного управління ДПС у м. Києві про перевищення ФОП ОСОБА_1 встановленого ст.ст. 291, 292 ПК України обсягу доходу для платників єдиного внеску третьої групи, а відтак і про протиправність: вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф-147 від 02 квітня 2020 р; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р.; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № від 02 квітня 2020 р.; рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02 квітня 2020 р.; податкових повідомлень-рішень № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р., № від 08 квітня 2020 р.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що повернення коштів мало здійснюватись із використанням реєстратора розрахункових операцій шляхом реєстрації від`ємної суми є помилковим.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 р. № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно пункту 7 Розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказ Міністерства фінансів України № 547 від 14 червня 2016 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016 р. за № 918/29048, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми.

За змістом пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

вчинене вперше - 1 гривня;

за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Таким чином, у разі встановлення фактів непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій позивач мала нести відповідальність відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а не за порушення норм ПК України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок перевищення обсягу доходу для платників єдиного внеску.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ

Замінити у порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі з Головного управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 22 лютого 2022 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя Я.Б.Глущенко

Суддя О.М.Оксененко