Справа № 260/7707/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2022 року м. Ужгород№ 260/7707/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з врахуванням проведеної виплати.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 №260/3182/20 відповідачем нараховано та виплачено індексацію його грошового забезпечення. Однак при цьому відповідачем протиправно застосовано базовий місяць нарахування індексації січень 2014 року. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують гарантоване законодавством право на належний розмір винагороди за працю.

14 лютого 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №115 від 31.01.2022, відповідно до якого проти задоволення позову заперечив. Так, зазначив, що на виконання рішення суду позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення. Вважає, що визначення базового місяця нарахування індексації відноситься до компетенції військової частини, як органу, в якому позивач проходив службу. В спірних правовідносинах таким місяцем є січень 2014 року, а згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 березень 2018 року. З огляду на що вважає заявлені позовні вимоги безпідставними.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив службу у Збройних Силах України.

Так, відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/3182/20 від 07.12.2020, у період з 1998 року по 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника їдальні взводу забезпечення батальйону логістики.

Вказане рішення суду набрало законної сили 06 січня 2021 року, а тому зазначені обставини, згідно з нормами ч. 4 ст. 78 КАС України повторному доказуванню не підлягають.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 вересня 2020 року старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого з посади начальника їдальні взводу забезпечення батальйону логістики, з 02 вересня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 №260/3182/20, що набрало законної сили 06 січня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

На виконання вищезазначеного рішення суду військова частина НОМЕР_1 здійснила нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у сумі 39930,20 грн. за період з січня 2016 року по березень 2018 року. При цьому відповідачем в якості базового місяця нарахування індексації застосовано січень 2014 року.

Вважаючи, що відповідачем неправильно визначено базовий місяць нарахування індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, з метою захисту права на одержання винагороди за працю у належному розмірі ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення згідно з положеннями ч. 2 зазначеної статті входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Порядок, об`єкти та підстави проведення індексації грошових доходів населення регламентуються нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

При цьому, ст. 2 Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ч.ч. 3, 4 ст. 4 Закону).

Нормами ст. 6 Закону встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Індексація доходів населення згідно ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000 відноситься до державних соціальних гарантій та покликана підтримати достатній життєвий рівень громадян та купівельну спроможність їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

П. 2 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед яких, грошове забезпечення військовослужбовців.

Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (п. 1-1 Порядку).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (п. 4 Порядку).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Основною умовою початку нарахування індексації є встановлення того факту, що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Положеннями п. 5 Порядку врегульовано алгоритм нарахування індексації грошових доходів населення. Так, зокрема, вказаною законодавчою нормою передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, за змістом п. 5 Порядку підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.
Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а.

При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Окрім того, Верховний Суд у вказаній постанові звернув увагу на те, що базовий місяць для індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Зазначене спростовує твердження відповідача про дискреційний характер повноважень роботодавця щодо нарахування індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» було затверджено, серед іншого, Схему посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, внутрішніх військ МВС та Держспецтрансслужби за основними типовими посадами. Вказана постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року та діяла до 01 березня 2018 року.

Отже, суд вважає, що в січні 2008 року відбулася зміна тарифної ставки (окладу) відповідних категорій військовослужбовців, а тому саме цей місяць слід вважати базовим при розрахунку індексації їх грошового забезпечення.

Наступна зміна розмірів посадових окладів військовослужбовців на законодавчому рівні була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 (далі Постанова №704), якою, серед іншого, затверджено Тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Зазначена постанова набула чинності з 01 березня 2018 року.

Таким чином, суд вважає, що у період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців є саме січень 2008 року.

Судом встановлено, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 №260/3182/20 військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 з розрахунку базового місяця січня 2014 року.

Жодних пояснень щодо причин застосування за спірний період базового місяця нарахування індексації саме січень 2014 року відповідач, всупереч положень ст. 77 КАС України, суду не надав. В свою чергу за результатами розгляду даної справи судом було встановлено, що зміна посадових окладів військовослужбовців на законодавчому рівні відбулася саме в січні 2008 року та в березні 2018 року. Так, у період з січня 2008 року по березень 2018 року не було зростання посадових окладів військовослужбовців на будь-яких посадах на законодавчому рівні.

З огляду на зазначене суд вважає протиправними дії відповідача щодо застосування базового місяця нарахування індексації за спірний період січень 2014 року.

Разом з тим, як вбачається з позовних вимог позивач, серед іншого, оскаржує бездіяльність відповідача щодо невірного нарахування індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

З цього приводу суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Однак за результатами розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем вчинено активні дії, що проявилися у нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січня 2014 року.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене суд вважає за необхідне позов задовольнити з урахуванням вищенаведеного.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати такого.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження військової служби за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із встановленням базового місяця січня 2014 року.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням базового місяця нарахування індексації січня 2008 року з врахуванням проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін