Справа № 640/18603/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Київ № 640/18603/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості, про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості у якому просить суд,

-визнати протиправними дії Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості про припинення реєстрації, як безробітного ОСОБА_1

- зобов`язати Солом`янську районну філію Київського міського центру зайнятості надати ОСОБА_1 статус безробітного з 02.04.2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 02.04.2019 року йому було надано статус безробітного та ним виконувались комплекс заходів за індивідуальним планом працевлаштування, відвідувався центр зайнятості не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, виконувались всі обов`язки безробітного передбачені Законом. 23.09.2019 позивачу було повідомлено про припинення реєстрації його, як безробітного, у зв`язку з тим, що позивач внесений до Єдиного реєстру адвокатів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2019 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

На виконання вимог зазначеної ухвали, 22.10.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали надати суду належним чином завірену копію рішення, прийняті центром зайнятості/філією центру зайнятості щодо зареєстрованого безробітного ОСОБА_1 .

Відповідач скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, та подав 18.11.2019 року до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову з підстав викладених в ньому та зазначив, що на момент реєстрації у Солом`янській районній філії Київського міського центру зайнятості, отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, позивач мав діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та був (і є) само зайнятою особою, а тому не мав права отримувати матеріальне забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є само зайнятою особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, належить до зайнятого населення та не може вважатися безробітним.

Відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наявних у справі матеріалів.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви та відзиву на позовну заяву, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Обставини встановлені судом.

Як вбачається з обставин справи та наявних у справі матеріалів, що 02.04.2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 останньому надано статус безробітного до Закону України «Про зайнятість населення». Призначено допомогу по безробіттю у розмір, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»

Відповідно до додатку 2 Персональної картки №00005 наказом про прийняття рішення по особі: ОСОБА_1 , наказом від 08.04.2019 року №НТ 190408 Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості ОСОБА_1 з 02.04.2019 року надано статус безробітного, наказом від 09.04.2019 року №НТ 190409 позивачу призначено допомогу по безробіттю відповідно до ч. 3 ст. 22 та ч.3 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та розпочато її виплату.

Наказом Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості №НТ190923 від 23.09.2019 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з виявленням за даними Єдиного реєстру адвокатів, що ОСОБА_1 є діючим адвокатом (свідоцтво №000156 видане 12.07.2018 року Радою адвокатів Луганської області). Позивач здійснює індивідуальну адвокатську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини суд виходиться з такого.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 64 Конституції України право на соціальний захист є невід`ємним конституційним правом громадян

Пункт 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначає, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно зі статтею 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі: зайнятості особи; подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Частина шоста статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначає, що допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності безробітними, які не можуть бути працевлаштовані у зв`язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, крім осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону. Ця допомога виплачується особам, яким виповнилося 18 років, за їх бажанням.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Пунктом 8 частини першої статті 31 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно з частинами другої та третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Зі змісту наведених норм вбачається, що допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітними підприємницької діяльності, надається особам, визнаним у встановленому порядку безробітними - особам працездатного віку, які зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні і готові та здатні приступити до роботи.

Працевлаштування безробітного є окремою та самостійною підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю або відмови у проведенні одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Згідно пункту 14.1.226 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частина перша статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Пунктом 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачена можливість зупинення права на заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом відповідної заяви.

Питання, чи може особа, яка має адвокатське посвідчення вважатись безробітною, вже було предметом розгляду Верховним Судом.

Зокрема, у поставах від 31.05.2018 (справа №750/9213/16-ц), від 07.04.2020 (справа №287/21/15-а) Верховний Суд дійшов висновків, що «… адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому відповідач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання нею свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття її на облік органами Державної фіскальної служби України….».

«… адвокату, який має діюче свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, надана законом можливість забезпечувати себе роботою, тобто адвокат є особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, належить до зайнятого населення та не може бути визнаний безробітним.».

Згідно з частиною четвертою статті. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у разі зупинення права з підстави подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності, таке право поновлюється з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому позивач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання ним свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та складення присяги адвоката України, незалежно від часу взяття його на облік органами Державної фіскальної служби України.

Як встановлено вище, 12 липня 2018 року Радою адвокатів Луганської області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000156. Заяви про зупинення адвокатської діяльністі позивач не подавав.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю, а тому позивач не може вважатися незайнятою особою з часу отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, незалежно від часу взяття його на облік контролюючими органами.

Наведене свідчить, що у період з дня отримання права на зайняття адвокатською діяльністю та складення присяги позивач вважається самозайнятою особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, а тому, не мав права на збереження статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що він фактично не здійснював адвокатську діяльність та не отримував доходів від такої діяльності, оскільки норми статей 6, 12, 31, 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачають, що право особи на зайняття адвокатською діяльністю зберігається з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю і складання присяги адвоката до зупинення або припинення ним права на зайняття такою діяльністю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі №802/1206/17-а.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості про припинення реєстрації як безробітного ОСОБА_1 прийнятий відповідачем правомірно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Солом`янської районної філії Київського міського центру зайнятості про визнання протиправними дій щодо припинення реєстрації ОСОБА_1 як безробітного та зобов`язання надати статус безробітного з 02.04.2019 - відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.І. Келеберда