Справа № 640/19626/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 лютого 2022 року м. Київ№ 640/19626/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі:

за позовом адвоката ОСОБА_1

до прокурора Офісу Генерального прокурора, члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора Панова Олександра Олександровича, Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся адвокат Воротинцев Єгор Васильович з позовом до прокурора Офісу Генерального прокурора, члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 та до Офісу Генерального прокурора, в якому просить суд: визнання протиправним і скасувати рішення члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 від 09.07.2020 №674дс-20 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 ; зобов`язати члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 або іншого уповноваженого члена кадрової комісії Офісу Генерального прокурора відкрити дисциплінарне провадження за дисциплінарною скаргою від 29.06.2020 №169 стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора Андрусишин Світлани Ярославівни; зобов`язати Офіс Генерального прокурора в особі відповідної кадрової комісії здійснити дисциплінарне провадження та розглянути по суті дисциплінарну скаргу від 29.06.2020 №169 стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 в порядку та у спосіб, встановлені Законом України «Про прокуратуру»; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора сплачений судовий збір в розмірі 2 521,20 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2020 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішив здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що окаржуване рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження прийняте без належного дослідження фактів, викладених у його дисциплінарній скарзі щодо вчинення прокурором третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 дисциплінарного проступку. Зауважив, що законодавство не вимагає, щоб у дисциплінарній скарзі безумовно доводився факт вчинення тієї чи іншої дії (бездіяльності). У скарзі мають лише міститися відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Такі вимоги позивачем виконано та зазначено у скарзі про те, що в бездіяльності прокурора ОСОБА_3 містяться ознаки необґрунтованого зволікання з розглядом його скарги, втручання в службову діяльність іншого прокурора та невиконання чи неналежне виконання ним службових обов`язків, а отже наявні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачені пунктами 1, 2 та 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, для відмови у відкритті дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою позивача були відсутні підстави, визначені пунктом 14 Порядку розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, затвердженого наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №266. Відтак, протиправне рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою позивача фактично позбавило його права на розгляд цієї скарги по суті уповноваженим органом.

Відповідач - Офіс Генерального прокурора надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні з огляду на необґрунтованість. Зокрема зауважив, що відповідно до приписів КПК України скарги, зокрема, рішення, дії та бездіяльність прокурорів в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому КПК України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження. З огляду на викладене скаржник не надав до скарги матеріалів, які б свідчили про встановлення належним чином порушення прокурором ОСОБА_3 вимог закону або прав особи. Отже, дисциплінарна скарга не містила відомостей про допущення названим прокурором дій, які можуть бути підставою для її дисциплінарної відповідальності, тому позивачу обґрунтовано відмовлено у відкриття дисциплінарного провадження за його дисциплінарною скаргою.

Зауважив про відсутність у позивача права на оскарження рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про чинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, оскільки позивач не є суб`єктом дисциплінарного провадження, тоді як Закон України «Про прокуратуру» надає таке право лише прокурору як суб`єкту дисциплінарного провадження. На підтвердження таких доводів названий відповідач послався також на практику Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, Офіс Генерального прокурора зазначив, що не є належним відповідачем у цій адміністративній справі, оскільки не наділений повноваженнями щодо вчинення дій, прийняття рішень, пов`язаних з дисциплінарними провадженнями щодо прокурорів, оскільки такі повноваження віднесені до виключної компетенції відповідної кадрової комісії. Тому належним відповідачем повинна бути відповідна кадрова комісія, створена відповідним наказом Генерального прокурора.

Відповідач - член кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву до суду не надіслав, хоча належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що позивач є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 30.03.2007 №2516.

Слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000369 від 08.05.2014, зареєстрованому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною третьою статті 27, частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 212, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 366 КК України.

У цьому кримінальному провадженні позивач як адвокат здійснює захист прав та інтересів ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 13.09.2019.

15.05.2020 позивач як адвокат Януковича О.В. звернувся до Генерального прокурора Венедіктової І.В. зі скаргою на недотримання слідчим, прокурором у вищевказаному кримінальному провадженні слідчим, прокурором розумних строків у частині необґрунтованого зволікання із залученням експерта та проведення судової експертизи з питань визначення розміру матеріальних збитків та просив надати у цьому кримінальному провадженні обов`язкові вказівки щодо строків вчиненні процесуальних дій залучення експерта та проведення судової експертизи з питань визначення розміру матеріальних збитків.

У відповідь на вказану скаргу Офіс Генерального прокурора в особі прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора Андрусишин С.Я. листом від 10.06.2020 №09/2/3-32864-14 повідомив позивача про необґрунтованість його доводів про порушення слідчим та прокурором розумних строків під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000369 від 08.05.2014 та про відсутність підстав для надання письмових вказівок останнім про проведення слідчих дій, зокрема судової експертизи з питань визначення розміру матеріальних збитків у цьому кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із такими наслідками розгляду прокурором третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора Андрусишин С.Я. його скарги, позивач 29.06.2020 направив на адресу кадрової комісії Офісу Генерального прокурора дисциплінарну скаргу від 29.06.2020 №169, стверджуючи про вчинення названим прокурором дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43, пункту 2 частини першої статті 43 і пункту 8 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», яке полягало в необґрунтованому зволіканні з розглядом звернення (скарги), невиконанні чи неналежному виконанні нею службових обов`язків та втручанні у службову діяльність іншого прокурора.

Зокрема, у скарзі позивач зазначив про відсутність у прокурора Андрусишин С.Я. процесуальних повноважень з розгляду скарг на недотримання розумних строків у згаданому кримінальному провадженні, оскільки такими повноваженнями наділені Генеральний прокурор та заступник Генерального прокурора. Як наслідок, розглянувши скаргу позивача та відмовивши у її задоволенні, прокурор Андрусишин С.Я. перевищила свої процесуальні повноваження та здійснила втручання у службову діяльність іншого прокурора Генерального прокурора або його заступника. Крім того, скаргу позивача від 15.05.2020 №153 розглянуто з порушенням установленого законодавством триденного строку, а саме через місяць.

Рішенням кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора в особі члена названої комісії від 09.07.2020 №674дс-20 відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження.

Оцінюючи правомірність зазначеного рішення суд виходить із наступного.

За частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (абзац перший пункту 4.1 Рішення).

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання протиправним і скасування рішення члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 від 09.07.2020 №674дс-20 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , позивач уважає, що таке рішення є невмотивованим та в ньому безпідставно зазначено про відсутність в його дисциплінарній скарзі конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_3 .

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 цього Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку із набранням чинності з 25.09.2019 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ (далі Закон №113-ІХ) до 01.09.2021 зупинено дію положень Закону України «Про прокуратуру», які регламентували роботу КДКП. Крім того, її голова та члени вважаються звільненими з посади, а їх повноваження достроково припиненими (підпункт 2 пункту 21 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ).

Відповідно до підпункту 7 пункту 22 розділу ІІ Закону №113-ІХ тимчасово, до 01.09.2021 в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення, у тому числі розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ та наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 №351 з 02.01.2020 розпочав роботу Офіс Генерального прокурора.

Наказом Генерального прокурора від 09.01.2020 №9 створено кадрову комісію з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів та затверджено її склад.

Наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 №266 також затверджено Порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження (далі Порядок №266).

Відповідно до пунктів 2, 4 цього Порядку дисциплінарне провадження це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, обласних (регіональних_ прокуратур, окружних (місцевих) прокуратур, військових прокуратур, є кадрова комісія, утворена відповідно до Порядку роботи кадрових комісій, який затверджений наказом Генерального прокурора.

З огляду на викладене, погоджуючись із доводами відповідача Офісу Генерального прокурора, суд дійшов висновку про те, що вищевказана кадрова комісія є незалежним органом, наділеним ознаками суб`єкта владних повноважень, який самостійно розглядає дисциплінарні скарги та здійснює дисциплінарні провадження щодо прокурорів, тоді як Офіс Генерального прокурора безпосередньо такими повноваженнями не наділений. Відтак, позивач необґрунтовано спрямував свої позовні вимоги, що випливають із оскарження рішення члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 від 09.07.2020 №674дс-20 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 до Офісу Генерального прокурора.

Процедура розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, визначена Порядком №266, передбачає відповідно до пункту 6 цього Порядку:

- відкриття дисциплінарного провадження;

- проведення перевірки дисциплінарної скарги;

- розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та прийняття рішення.

Згідно з приписами пункту 7 Порядку №266 перевірка даних про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності здійснюється членом кадрової комісії, що здійснює дисциплінарне провадження (далі - кадрова комісія), у порядку, встановленому Законом.

Пунктом 13 Порядку №266 передбачено, що рішення про відкриття дисциплінарного провадження або про відмову у його відкритті приймаються членом кадрової комісії у строк, який не перевищує 15 днів з дати реєстрації скарги робочою групою кадрової комісії. Таке рішення протягом трьох днів оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) без відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати прокурора, щодо якого прийнято рішення, та в цей же строк надсилається такому прокурору, а також особі, яка подала дисциплінарну скаргу, електронними засобами зв`язку або поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. До рішення про відкриття дисциплінарного провадження, яке направляється прокурору, додається копія дисциплінарної скарги.

Згідно з пунктом 14 Порядку №266 член кадрової комісії своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо:

1) дисциплінарна скарга не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора;

2) дисциплінарна скарга є анонімною;

3) дисциплінарна скарга подана з підстав, не визначених статтею 43 Закону;

4) з прокурором, стосовно якого надійшла дисциплінарна скарга, припинено правовідносини у випадках, передбачених статтею 51 цього Закону;

5) дисциплінарний проступок, про який зазначено у дисциплінарній скарзі, вже був предметом перевірки і щодо нього кадровою комісією або Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення, яке не скасовано у встановленому законом порядку.

Зважаючи на вищевикладене, член кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора Панов О.О. в межах повноважень прийняв рішення від 09.07.2020 №674дс-20 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора Андрусишин С.Я.

Згідно із частиною першою статті 50 Закону № 1697-VII прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення. Норми такого ж змісту наведено в пункті 1 розділу VI Порядку №266.

Аналіз наведених вище правових положень дає підстави для висновку, що оскарженню, зокрема, у судовому порядку підлягають ті рішення кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, які прийнято за результатами дисциплінарного провадження, і право на таке оскарження має прокурор, стосовно якого подано дисциплінарну скаргу, як суб`єкт цього дисциплінарного провадження. Особи, за дисциплінарними скаргами яких вищевказана кадрова комісія приймає рішення, не є суб`єктами дисциплінарного провадження, та згідно із Законом України «Про прокуратуру» та Порядком №266 не наділені правом на оскарження рішень кадрової комісії як за результатами дисциплінарного провадження, так і стосовно вирішення питання про його відкриття.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів цієї особи.

При виконанні своїх обов`язків прокурори, зокрема, повинні: а) справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції; б) поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції; в) намагатися гарантувати якнайшвидшу дієвість системи кримінального судочинства (пункт 24 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя (далі - Рекомендація Rec (2000) 19), ухваленої Комітетом МіністрівРади Європи (далі - Комітет Міністрів) на 724 засіданні заступників міністрів 06 жовтня 2000 року).

Текстом Рекомендації Rec (2000) 19 підкреслюються дві істотні вимоги: поважати права окремої особи і прагнути ефективності, за яку прокурор частково несе відповідальність (Коментар до індивідуальних рекомендацій за пунктом 24 Рекомендації Rec (2000) 19).

Стосовно такої відповідальності в Рекомендації Rec (2000) 19, зокрема в підпункті «ґ» пункту 5, передбачено, що держава повинна вжити заходів, щоб дисциплінарне судочинство проти прокурорів регулювалося законом і гарантувало справедливу й об`єктивну оцінку та рішення, що є предметом незалежного і неупередженого нагляду.

У Коментарі до індивідуальних рекомендацій за підпунктом «ґ» пункту 5 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітет Міністрів указав, що стосовно дисциплінарних рішень прокурори повинні мати можливість передачі їх для перегляду незалежним і неупередженим органом. Проте ця можливість не запобігає вимогам попереднього адміністративного або ієрархічного перегляду.

Тобто прокурори, якщо їх було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, мають право оскарження відповідних рішень безпосередньо до суду чи, якщо це передбачено законом, попередньо до адміністративного органу або до прокурора вищого рівня.

Статтею 50 Закону № 1697-VII надано право оскарження рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорам як суб`єктам, прав та інтересів яких безпосередньо стосуються такі рішення.

Конституцією України встановлено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення, зокрема, розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів і прокурорів (частина десята статті 131).

Так, держава гарантує контроль за належним виконанням суддями та прокурорами своїх професійних обов`язків шляхом створення єдиного органу - Вищої ради правосуддя, який приймає рішення за наслідком розгляду дисциплінарних скарг щодо суддів та прокурорів.

У Рекомендації Rec (2000) 19 Комітет Міністрів указав, що держава повинна вжити відповідних заходів, щоб прокурори були в змозі виконувати свої професійні обов`язки і повноваження без неправомірного втручання або незаконного притягнення до цивільної, кримінальної або іншої відповідальності (пункт 11).

Роз`яснюючи зміст цього пункту Рекомендації Rec (2000) 19, Комітет Міністрів зазначив, що для прокурорів має бути положення, яке дане для здійснення ними повноважень, виконання яких ґрунтується на особистих свободах, і відповідно до якого вони будуть відповідати на дисциплінарному, адміністративному, цивільному або кримінальному рівні за їхні особисті проступки, відповідно, таке положення повинно бути розумно обмежене, щоб не перевантажувати систему. Тут увагу необхідно акцентувати на можливості апеляцій у вищі інстанції або спеціальний комітет і на дисциплінарні процедури, проте кожен з прокурорів, як і будь-яка інша фізична особа, повинен відповідати за будь-який злочин, що він може вчинити. Природно, що в системі, у якій прокурор є незалежним, він несе більшу відповідальність (Коментар до індивідуальних рекомендацій за пунктом 11 Рекомендації Rec (2000) 19).

Наведене підтверджує той факт, що можливість притягнення прокурора до дисциплінарної, адміністративної, цивільної або кримінальної відповідальності за його правопорушення повинна бути розумно обмеженою національним законом. Проте за будь-яких умов прокурор повинен на рівні з іншими фізичними особами нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини та мати можливість оскаржити рішення про притягнення його до юридичної відповідальності будь-якого виду згідно з національним законом.

Стосовно права на оскарження рішень про відмову у відкритті дисциплінарного провадження щодо прокурора, то відсутність його регламентації в національному праві є розумним обмеженням у процедурі дисциплінарної відповідальності прокурора, покликаним не перевантажувати судову систему за умови, якщо чинне законодавство передбачає конкретні способи захисту прав та інтересів зацікавленої особи.

Особа, яка подала дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, має право оскаржити рішення Комісії до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Комісії на таке оскарження (частина десята статті 78 Закону України «Про прокуратуру»).

Крім того, у випадку невиконання прокурором процесуальних обов`язків у КПК України встановлено порядок оскарження такої бездіяльності до слідчого судді (пункт 17 частини шостої статті 7, статті 24, 303-307), а в разі невиконання чинного рішення останнього передбачено кримінальну відповідальність (стаття 383 КК України). Указане повністю відповідає вимогам Рекомендації Rec (2000) 19, а також Рекомендації № R (85) 11 Комітету Міністрів державам-членам щодо положення потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу, ухваленої Комітетом Міністрів на 387 засіданні заступників міністрів 28 червня 1985 року (далі - Рекомендація № R (85) 11), оскільки передбачає підвищену відповідальність прокурора за невиконання його обов`язків.

Так, згідно з пунктом 7 Рекомендації № R (85) 11 потерпілий має бути наділений правом клопотати щодо перегляду рішення компетентного органу про не відкриття кримінальної справи і правом на пряме звернення до суду. Чинний КПК України передбачає право особи, яка ініціює кримінальне провадження, на оскарження бездіяльності прокурора.

Відповідно до пунктів 33 і 34 Рекомендації Rec (2000) 19 прокурори повинні відповідним чином брати до уваги думки і стурбованість жертв, коли порушені їхні особисті інтереси, і вживати або підтримувати дії, що гарантують поінформованість жертв як про їхні права, так і про обставини процесу. Зацікавлені сторони встановленого статусу або ті, що мають статус потерпілих, а саме жертви, повинні мати можливість змінити рішення прокурорів про відмову у порушенні кримінального переслідування (закриття справи), де це необхідно, ця зміна може бути зроблена після ієрархічного перегляду або шляхом судового перегляду чи сторонами, уповноваженими займатися судовим переслідуванням приватної особи.

У Коментарі до індивідуальних рекомендацій за пунктом 34 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітет Міністрів указав, що створити право, застосовуване тільки до жертв, означає відсутність демократичного контролю за діяльністю прокурорів у ряді достатньо вразливих сфер. З іншого боку, однаковий дозвіл будь-якій особі, що вважає себе ущемленою злочинами, опротестовувати рішення про не переслідування в кримінальному порядку приведе прокуратуру до перешкод у роботі й до збільшення апеляцій, поданих в якості тактики перешкод.

З огляду на зазначене та зважаючи на правовідносини, які виникли між позивачем та органом державної влади (прокуратурою) у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, доводи позивача про протиправність оскаржуваного рішення від 09.07.2020 №674дс-20, прийнятого членом кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора Пановим О.О. про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора Андрусишин С.Я., не можна вважати обґрунтованими й такими, що дійсно порушують його індивідуальні охоронювані законом права та/або інтереси.

Обраний позивачем спосіб захисту - оскарження вищевказаного рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурора, який, на думку позивача, порушив вимоги КПК України, жодним чином позитивно не вплине на хід досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні та не відновить ні його права, ні права його довірителя ОСОБА_4 як учасника цього кримінального провадження. Крім того, саме оскаржуване рішення, хоча і прийнято у зв`язку з дисциплінарною скаргою позивача, проте, воно не створює для нього жодних юридичних прав та/чи обов`язків, а з огляду на завдання дисциплінарного провадження і правовий статус вищевказаної кадрової комісії у цих правовідносинах рішення цього органу не може порушувати особистих прав та/або інтересів скаржника.

Така позиція суду у даній справі узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 13.03.2018 у справі №800/554/17, від 22.03.2018 у справі №800/559/17, від 24.04.2018 у справі №800/435/17, від 11.12.2018 у справі №9901/609/18, від 18.12.2018 у справі №9901/737/18, від 18.09.2019 у справі №9901/414/19.

Беручи до уваги вищевикладене, суд уважає за доцільне закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22.03.2018 у справі №800/559/17, від 03.04.2018 у справі №9901/152/18 та від 30.05.2018 у справі №9901/497/18, «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно розуміти в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 522,40 грн., що підтверджується квитанцією від 27.07.2020 №А4В2-РС4В-6МВ9-21Е0, тому зазначені кошти підлягають поверненню йому у повному обсязі.

Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №640/19626/20 за позовом ОСОБА_1 до прокурора Офісу Генерального прокурора, члена кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора Панова Олександра Олександровича, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 522,40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору, сплаченого до Державного бюджету України за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур