Справа № 300/3437/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"24" лютого 2022 р. справа № 300/3437/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Розглянувши подану суду заяву, дослідивши обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21, яке набрало законної сили, позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 05.03.2019, із врахуванням основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-4746 від 19.08.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

04.11.2021 на виконання даного рішення судом видано два виконавчі листи.

Постановою Головного державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №67944688 з примусового виконання виконавчого листа №300/3437/21 від 04.11.2021 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з врахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 05.03.2019, із врахуванням основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-4746 від 19.08.2021.

За результатом розгляду звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю №9109-8618/М-02/8-0900/21 від 23.11.2021 повідомило, що на виконання рішення суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21 в листопаді 2021 проведено перерахунок пенсії позивача з 05.03.2019, внаслідок якого розмір пенсійної виплати позивача становить 9582,32 грн. Різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 05.03.2019 по 31.11.2021, яка підлягає позивачу до виплати становить 141891,09 грн., Головним управлінням обліковано в реєстрі рішень Пенсійного фонду України, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Крім цього, на заяву позивача, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області листом №04-10-3-10/3441 від 10.11.2021 повідомило, що при зверненні позивач не подав оригінал виконавчого листа, що передбачено пунктом 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частин 4, 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами, підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2021 року в справі №200/3958/19-а.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд вказав на необхідність з`ясування існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та чи не були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено за результатом розгляду звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю №9109-8618/М-02/8-0900/21 від 23.11.2021 повідомило, що на виконання рішення суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21 в листопаді 2021 проведено перерахунок пенсії позивача з 05.03.2019, внаслідок якого розмір пенсійної виплати позивача становить 9582,32 грн. Різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 05.03.2019 по 31.11.2021, яка підлягає позивачу до виплати становить 141891,09 грн., Головним управлінням обліковано в реєстрі рішень Пенсійного фонду України, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Здійснення проведення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21 також підтверджується доданим до вказаної відповіді розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою №006812 від 22.11.2021.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не ухилилося від виконання рішення суду у даній справі, оскільки останнім таке рішення в частині проведення перерахунку пенсії за вислугу років позивачу з врахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 05.03.2019, із врахуванням основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-4746 від 19.08.2021 виконано в повному обсязі.

Позивач не надав суду доказів ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у виконанні даного судового рішення та не довів наявності об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю, як зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

При цьому, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом (частина 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України) та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вжито конкретні заходи з метою виконання рішення суду.

Крім того, як встановлено, на заяву позивача, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області листом №04-10-3-10/3441 від 10.11.2021 повідомило, що при зверненні позивач не подав оригінал виконавчого листа про стягнення судового збору, що передбачено пунктом 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Однак, позивач повторно не звернувся до управління Державної казначейської служби України з оригіналом виконавчого листа та іншими документами, передбаченими пунктом 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Таким чином, з огляду на вказане, а також враховуючи те, що позивач не надав суду доказів ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у відновленні порушеного права позивача та наявності об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль, на переконання суду, відсутні підстави для встановлення вказаного виду судового контролю за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі.

За таких обставин, слід відмовити в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.09.2021 у справі №300/3437/21 - відмовити.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Григорук О.Б.