Справа № 640/14460/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Київ № 640/14460/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Чемериса М.С. (за дорученням судді), розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
до ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 39439980) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), в якому просить стягнути кошти з відповідача у сумі 76277,05 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем не сплачено сум податкового боргу у розмірі 76277,05 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2019 відкрито провадження у адміністративній справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.09.2019 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи та закриття провадження у адміністративній справі у зв`язку зі сплатою боргу, що вказує на відсутність спору.

У підтвердження зазначених обставин відповідачем подано копії квитанцій № 0.0..1 від 26.09.2019 на суму 4883,00 грн., № 0.0..1 від 26.09.2019 на суму 29202,35 грн., № 0.0..1 від 26.09.2019 на суму 42443,73 грн., що підтверджують сплату податкового боргу у сумі 76529,08 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 та від 19.02.2021 направлено копію клопотання (з додатками) ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів справи та закриття провадження у адміністративній справі від 27.09.2019 позивачу; запропоновано Головному управлінню Державної фіскальної служби у місті Києві надати пояснення щодо викладених у вказаному клопотанні обставин, а саме: щодо сплати відповідачем податкового боргу та наявності підстав для закриття провадження у справі у відповідності положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2021 здійснено заміну позивача у справі № 640/14460/19 з Головного управління ДПС у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України ().

Окремо повторно запропоновано Головному управлінню ДПС у м. Києві надати пояснення щодо викладених у клопотанні ОСОБА_1 обставин, а саме: щодо сплати відповідачем податкового боргу та наявності підстав для закриття провадження у справі у відповідності положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідь від податкового органу на жодну з ухвал суду не надходила.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з довідкою Головного управління ДФС у м. Києві від 29.07.2019 № 20978/9/26-15-17-03-16 у платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг у загальній сумі 76277,05 грн, в т.ч. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування (код платежу 11010500) у сумі 71446,08 грн, військовий збір (код платежу 11011000) у сумі 4830,97 грн.

Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб та військового збору підтверджується розрахунком сум податкового боргу станом на 25.07.2019, а також відомостями інтегрованої картки платника податків (код платежу 11010500 та 11011000).

Суми заборгованості виникли внаслідок несплати самостійно задекларованого зобов`язання, прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень та контрольно-перевірочної роботи податкового органу.

З матеріалів справи вбачається, що стосовно платника податку ОСОБА_1 складено податкову вимогу форми «Ф» від 09.08.2016 № 4431-17 на суму заборгованості у 89154,38 грн, з них з податку на доходи фізичних осіб - 82891,82 грн, з військового збору - 6262,56 грн.

Разом з тим, докази направлення вказаної податкової вимоги на податкову адресу платника податку позивачем не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно приписів пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Судом встановлено, що стосовно платника податку ОСОБА_1 складено податкову вимогу форми «Ф» від 09.08.2016 № 4431-17 на суму заборгованості у 89154,38 грн, з них з податку на доходи фізичних осіб - 82891,82 грн, з військового збору - 6262,56 грн.

Разом з тим, докази направлення вказаної податкової вимоги на податкову адресу платника податку позивачем не надано.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок реалізації права контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено статтею 95 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За обставин відсутності доказів направлення податкової вимоги, можливість дослідити обставини правомірності звернення позивача з цим позовом до суду з дотриманням вимог ст. 95 Податкового кодексу України відсутня, що вказує на відсутність правових підстав для прийняття судом рішення про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Окрім того, суд зазначає, що платником податку сплачено суми податкових зобов`язань у сумі 76529,08 грн відповідно до квитанцій:

№ 0.0..1 від 26.09.2019 на суму 4883,00 грн (з військового збору);

№ 0.0..1 від 26.09.2019 на суму 29202,35 грн (з податку на доходи фізичних осіб);

№ 0.0..1 від 26.09.2019 на суму 42443,73 грн (з податку на доходи фізичних осіб).

Таким чином, позивачем на час розгляду справи сплачено з податку на доходи фізичних осіб 71646,08 грн з 71446,08 грн та з військового збору 4883,00 грн з 4830,97 грн, що підлягали стягненню за позовом.

Таким чином, враховуючи відсутність достатніх доказів для прийняття рішення про стягнення податкового боргу, а також беручи до уваги факт сплати відповідачем суму заборгованості у повному обсязі, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписом ч. 2 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В контексті спірних правовідносин суд приходить до висновку, що Головним управлінням ДПС у м. Києві не доведено наявність підстав для стягнення податкового боргу, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі не залучалися свідки та не проводилися експертизи, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у м. Києві про стягнення податкового боргу з платника податку ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя К.С. Пащенко