Справа № 380/10696/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/10696/21 пров. № А/857/22923/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Кухтея Р.В.,

Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Крутько О.В.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Львові 15 вересня 2021 року у справі № 380/10696/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Управління), просив: - визнати протиправним та скасувати рішення №11 від 28.05.2021 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою ТУ ДСА України в Донецькій області № 04-997 від 05.05.2021 станом на 19.02.2020; - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді: - роботу слідчим прокуратури Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 14 грудня 1970р. по 09 листопада 1971р. - 10 місяців 27 днів; - строкову військову службу в Радянській армії за період з 16 листопада 1971р. по 03 листопада 1972р. - 11 міс. 18 днів; - роботу помічником прокурора Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 28 листопада 1972р. по 27 червня 1973р. - 7 місяців; - роботу помічником прокурора Ц-міського району м. Макіївки Донецької області з 28 червня 1973р. по 12 грудня 1973р. - 5 міс. 15 днів; - роботу прокурором відділу по нагляду за розглядом в судах кримінальних справ прокуратури Донецької області з 13 грудня 1973 року по 12 квітня 1976 р. - 2 роки 4 місяці оформлених листом від 22.06.21 7533-6355/3-52/8-1300/212; - визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 78% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно протоколу перерахування пенсії від 16.02.21 і оформлених листом від 22.06.21 7533-6355/3-52/8-1300/21; - зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді попередньо зазначені періоди; -зобов`язати здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА України в Донецькій області №04-997 від 05.05.2021 станом на 19.02.2020, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді; - зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 недоплачене щомісячне грошове утримання, починаючи з 19 лютого 2020 по теперішній час в розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області №11 від 28.05.2021 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Визнано протиправними дій ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді: роботу слідчим прокуратури Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 14 грудня 1970р. по 09 листопада 1971р.; строкову військову службу в Радянській армії за період з 16 листопада 1971р. по 03 листопада 1972р.; роботу помічником прокурора Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 28 листопада 1972р. по 27 червня 1973р.; роботу помічником прокурора Ц-міського району м. Макіївки Донецької області з 28 червня 1973р. по 12 грудня 1973р.; роботу прокурором відділу по нагляду за розглядом в судах кримінальних справ прокуратури Донецької області з 13 грудня 1973 року по 12 квітня 1976 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: - роботу слідчим прокуратури Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 14 грудня 1970р. по 09 листопада 1971р. - 10 місяців 27 днів; - строкову військову службу в Радянській армії за період з 16 листопада 1971р. по 03 листопада 1972р. - 11 міс. 18 днів; - роботу помічником прокурора Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 28 листопада 1972р. по 27 червня 1973р. - 7 місяців; - роботу помічником прокурора Ц-міського району м. Макіївки Донецької області з 28 червня 1973р. по 12 грудня 1973р. - 5 міс. 15 днів; - роботу прокурором відділу по нагляду за розглядом в судах кримінальних справ прокуратури Донецької області з 13 грудня 1973 року по 12 квітня 1976 р. - 2 роки 4 місяці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з врахуванням його стажу роботи, який дає право на відставку: слідчим прокуратури Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 14 грудня 1970р. по 09 листопада 1971р.; помічником прокурора Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 28 листопада 1972р. по 27 червня 1973р.; помічником прокурора Ц-міського району м. Макіївки Донецької області з 28 червня 1973р. по 12 грудня 1973р.; прокурором відділу по нагляду за розглядом в судах кримінальних справ прокуратури Донецької області з 13 грудня 1973 року по 12 квітня 1976 р. та строк проходження військової служби за період з 16 листопада 1971р. по 03 листопада 1972р., та довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА України у Донецькій області № 04-997 від 05.05.2021 станом на 19.02.2020 і фактично виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи часткового позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Суд першої інстанції вказав, що предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів роботи (служби), зазначених у позовній заяві. Суд першої інстанції зазначив, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Суд першої інстанції вказав, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих і календарного періоду проходження строкової військової служби. Суд першої інстанції дійшов висновку, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, календарного періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у відсотковому розмірі заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді та у фактичному розмірі, з врахуванням наявного у позивача спеціального стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, належить до повноважень відповідача і вимоги позову про визначення такого розміру до встановлення його органом пенсійного фонду на виконання вказаного судового рішення, презюмуючи неправильність таких дій, є помилковим, а вимоги передчасними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до стажу позивача, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано період роботи на посаді судді, що становить 34 роки 08 місяців 21 день, відсоток розрахунку пенсії від заробітку 78 %, інше Законом №1402 не передбачено. Скаржник вказує, що в спірному випадку йдеться про зарахування спірних періодів тільки до стажу роботи на посаді судді, а не для призначення довічного грошового утримання. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вірно обчислено щомісячне грошове утримання в розмірі 78% із врахуванням стажу 34 роки 08 місяців 21 день.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що в рішенні суду першої інстанції приведені мотиви та покликання на закони, нормативно-правові акти, які діяли на час перебування позивача на посаді судді, висновки суду першої інстанції вважає обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на засадах верховенства права, прийняті з дотриманням норм матеріального права.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 є суддею у відставці, стаж роботи на посаді судді складає 34 роки 08 місяців 21 день, звільнений із займаної посади та відрахований зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку згідно з пунктом 9 частини 5 статті 126 Конституції України.

З 01.09.2015 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському відділі обслуговування громадян в м. Львова (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Львівській області і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

На підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 і відповідно до довідки ТУ ДСА України у Донецькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 375 від 17.03.2020 позивачу проведено перерахунок суддівської винагороди з 19.02.2020 у відповідності з рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Щомісячне грошове утримання ОСОБА_1 обчислено у розмірі 78 % грошового утримання судді та становить 83617,56 грн. з врахуванням загального страхового стажу 45 років 01 місяць 03 днів, у т.ч. спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання суддям у відставці 34 роки 08 місяців 21 день (зараховано до спеціального стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи з 11.04.1976 по 31.12.2010 на посаді судді Гірницького районного суду м. Макіївки).

26.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Управління з заявою про врахування до стажу роботи на посаді судді: роботи слідчого прокуратури Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 14 грудня 1970 року по 09 листопада 1971 року; строкової військової служби в Радянській армії за період з 16 листопада 1971 року по 03 листопада 1972 року; роботи помічником прокурора Совєтського району м. Макіївки Донецької області з 28 листопада 1972 року по 27 червня 1973 року; роботи помічником прокурора Ц-міського району м. Макіївки Донецької області з 28 червня 1973 року по 12 грудня 1973 року; роботи прокурором відділу по надзору за розглядом в судах кримінальних справ прокуратури Донецької області з 13 грудня 1973 року по 12 квітня 1976 року та здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді згідно з довідкою ТУ ДСА України у Донецькій області №104-997 від 05.05.2021 станом на 19.02.2020.

Рішенням № 11 від 28.05.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402, оскільки після прийняття рішення Конституційним судом України 18.02.2020 будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді не відбулось.

Листом Управління від 22.06.2021 № 7533-6355/3-52/8-1300/21 повідомлено ОСОБА_1 , що зарахування періодів перебування на строковій службі та роботи слідчим прокуратури, помічником прокурора, прокурором до суддівського стажу Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ не передбачено. Вказано, що загальний страховий стаж становить 45 років 01 місяць 03 дні, в т.ч. спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання суддям у відставці становить 34 роки 08 місяців 21 день.

Вважаючи рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не мотивованим, безпідставним, таким, що грубо порушує конституційні права і законні інтереси, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спірні у цій справі правовідносини, як це випливає із суті спору й наведених позивачем підстав позову, виникли щодо правомірності дій відповідача щодо обчислення довічного грошового утримання судді у відставці у відсотках з врахуванням до стажу роботи на посаді судді періодів роботи в органах прокуратури та періодів перебування на строковій військовій службі.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1402-VIII).

Відповідно до положень статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Частинами 4 та 5 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наведені норми є чинними, неконституційними не визнавались.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами та уніфіковано норми Закону №1402-VIII щодо визначення порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, виходячи із принципу єдності статусу суддів, які вийшли у відставку відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII.

Отже, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII у формулі обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною 3 статті 142 Закону №1402- VIII.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 24.09.2021 у справі №620/5437/20, від 08.11.2021 у справі № 580/492/21,

Відповідно до статті 137 Закону №1402- VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

За правилами частини 1 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, у редакції, чинній на час звільнення позивача з займаної посади судді, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до статті 131 вказаного Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у редакції, чинній на час звільнення позивача з займаної посади судді, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих і календарного періоду проходження строкової військової служби.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, календарного періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, як вірно зазначено судом першої інстанції, є неправомірним.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленою у постанові від 30.01.2020 у справі №592/3694/17 стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді спірні періоди роботи (служби) та наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зарахування таких.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що зарахування пенсійним органом спірних періодів до стажу роботи позивача на посаді судді є підставою для визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у відсотковому розмірі заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням наявного у позивача спеціального стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому аргументи скаржника щодо відсутності будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, після прийняття рішення Конституційним судом України 18.02.2020, як на підставу відмови у здійсненні перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України та прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності відмови відповідача у проведенні позивача перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зарахуванні спірних періодів роботи (служби) до стажу роботи на посаді судді, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 380/10696/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич