Справа № 560/4118/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4118/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

16 лютого 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

представниці відповідача: Цимбалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення UА401160/2021/000019/1 від 28.01.2021 Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, витрат покупця, пов`язаних із транспортуванням до митного кордону України (оплати за автобанами, харчування, інші витрати, пов`язані з пересуванням по іноземній території), заявлені відомості про вартість транспортування та страхування не підтверджені документально.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представниця відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2021 ОСОБА_2 (продавець) уклав з ОСОБА_3 (покупець) контракт №01 про купівлю транспортного засобу: легковий автомобіль BMW, рік випуску 2015, колір чорний, об`єм двигуна 2993 см3, потужність двигуна 190 кВт, номер кузова НОМЕР_1 повна маса 2410 кг., країна походження - Німеччина. Ціна - 14000 Євро. Умови поставки згідно з контрактом: FCA, Ріттен, Італія.

27.01.2021 позивач подав до митного органу декларацію UA401160/2021/001939, якою для митного оформлення задекларовано транспортний засіб: легковий автомобіль марка BMW, модель Х4, рік виготовлення 2015, рік введення в експлуатацію 2015, ідентифікаційний номер/номер кузова НОМЕР_1 , двигун дизельний, об`єм двигуна 2993 см.куб. Декларантом визначено митну вартість за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) в розмірі 14000 Євро.

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом було надано наступні документи: рахунок-фактура та декларація про походження від 19.01.2021, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24.01.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.01.2021, платіжний документ №б/н від 19.01.2021, калькуляцію транспортних витрат №б/н від 27.01.2021 (81,62 євро), заяву від 27.01.2021 про вартість страхування при знятті автомобіля з обліку (80 євро), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу автомобіля №01 від 19.01.2021, договір №11-2021 від 14.01.2021 про надання послуг по декларуванню товарів.

Калькуляція транспортних витрат №б/н від 27.01.2021 та заява від 27.01.2021 про вартість страхування при знятті автомобіля з обліку складені позивачем самостійно.

28.01.2021 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA401130/2021/000019/1, відповідно до якого було скориговано митну вартість автомобіля до 16 150 Євро.

28.01.2021 відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401160/2021/00050 з причин неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості відповідно до вимог п.3 та п.4 ст.53 МКУ. Зазначено про необхідність задекларувати митну вартість, визначену в рішенні про коригування митної вартості від 28.01.2021.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем митному органу документи підтверджують, що заявлена митна вартість товару відповідає вартості товару, яка була фактично сплачена продавцю.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.1 МК України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 49 МК України передбачено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Ч. 1 ст.57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.3 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту.

Згідно з ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Ч.ч. 1 - 3 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.5 - 6 ст.53 МК України).

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що подані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема витрат покупця, пов`язаних із транспортуванням до митного кордону України (оплати за автобани, харчування, інші витрати, пов`язані з пересуванням по іноземній території), заявлені відомості про вартість транспортування та страхування не підтверджені документально.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про те, що порядок декларування товарів, що імпортуються фізичними особами на територію України та визначення їх митної вартості здійснюється із застосуванням спеціальних положень розділу ХІІ МК України.

Відповідно до ч.1 ст.364 МК України цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.

Згідно з ч.ч.2-3 ст.364 МК України у випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України товарів, пов`язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються.

Положення цього розділу не поширюються на товари, що переміщуються особами, які користуються митними пільгами згідно із розділом XIII цього Кодексу, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Таким чином, норми розділу ХІІ МК України є спеціальними у правовідносинах, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються громадянами України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, у зв`язку з чим мають перевагу над вказаними загальними нормами та першочергово мають застосовуватись при вирішенні спору між сторонами у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Ч.2 ст. 368 МК України передбачено, що при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Таким чином, вартість страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України включається до митної вартості лише у тому випадку, коли товари переміщуються громадянами у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні.

Натомість у разі переміщення товару громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, іншими способами вартість страхування та перевезення (фрахту) не включається до митної вартості такого товару.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 самостійно ввіз автомобіль марки BMW, модель Х4, номер кузова НОМЕР_1 , на митну територію України, у зв`язку з чим позивач самостійно склав калькуляцію транспортних витрат №б/н від 27.01.2021 та заяву від 27.01.2021 про вартість страхування при знятті автомобіля з обліку.

При цьому в`їзд на митну територію України на автомобілі, який підлягає розмитненню, не підпадає під визначення «переміщення у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні», тому вартість страхування та перевезення такого автомобіля не включається до його фактурної вартості.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскілки відповідно до поданих документів позивач ввозив автомобіль на митну територію України особисто, тому витрати на транспортування придбаного транспортного засобу та на страхування не впливають на його митну вартість.

Згідно з матеріалами справи на підтвердження придбання автомобіля за ціною 14000 євро позивач подав до митного органу контракт (а.с.65-67), рахунок-фактуру (а.с.57) та платіжний документ (а.с.62).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що під час порівняння заявленої ціни у інвойсі з наявною інформацією в мережі Інтернет встановлено, що ціна продажу схожих моделей в Європі значно вища, ніж заявлено у рахунку-фактурі, зокрема згідно сайту продажу автомобілів (Mobile.de) мінімальний рівень ціни ідентичних моделей, того ж року виготовлення, складає - 16500 Євро (ціна нетто). У зв`язку з цим є підстави вважати, що інвойс, який надавався для митного оформлення, не містить достовірної інформації щодо «дійсної вартості» даного автомобіля відповідно до статті VII ГАТТ.

Водночас, інформація з мережі Інтернет не є офіційною та не враховує індивідуальні особливості транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість (імпортований позивачем автомобіль має свої особливості, як і кожен транспортний засіб в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що подані позивачем документи для митного оформлення автомобіля марки BMW, модель Х4, номер кузова НОМЕР_1 , підтверджують заявлену митну вартість у розмірі 14000 Євро відповідно до ч.1 ст.368 МК України.

Згідно з ч.4 ст.368 МК України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього.

З огляду на вищенаведене, при коригуванні митної вартості контролюючий орган має право використовувати тільки другий метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Водночас, всупереч ч.4 ст.368 МК України при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів UА401160/2021/000019/1 від 28.01.2021 відповідач застосував шостий резервний метод визначення митної вартості товарів.

Враховуючи вищенаведене та встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів UА401160/2021/000019/1 від 28.01.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 лютого 2022 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Залімський І. Г.