Справа № 640/33754/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 січня 2022 року 11:24 № 640/33754/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судових засідань Левкович А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія

«Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3)

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г)

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

за участю сторін:

представника позивача Пальченко О.А.,

представника відповідача Норець В.М.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі по тексту також позивач) із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (замінено на належного відповідача - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі по тексту також відповідач), в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 04 вересня 2020 року на суму 38 806 757,14 грн., № від 04 вересня 2020 року на суму 15 651 974,10 грн.

Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті без врахування факту подання заяви про розстрочення податкових зобов`язань, який відповідно до пункту 32.2 статті 32 Податкового кодексу України є зміною строку сплати податку.

При цьому, звернення ДП «НАЕК «Енергоатом» із заявами щодо розстрочки сплати податкових зобов`язань, зокрема, зі сплати ПДВ за квітень, травень 2020 року, спричинено об`єктивними факторами на ринку електричної енергії, що не залежать від ДП «НАЕК «Енергоатом». Крім того, податковим органом не повідомлено заявника про результати розгляду заяв.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник контролюючого органу вказав, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними, а доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не відповідають нормам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2020 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з питань своєчасності сплати до бюджету узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 14 серпня 2020 року №967/28-10-45-04/24584661 «Про результати камеральної перевірки Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за квітень 2020 року (від 19 травня 2020 року №) за травень 2020 року (від 18 червня 2020 року №)».

За результатами проведеної перевірки встановлено, що ДП «НАЕК «Енергоатом» порушено пункт 203.2 статті 203 Податкового кодексу України та несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання за результатами декларування податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за квітень 2020 року (від 19 травня 2020 року №) та за травень 2020 року (від 18 червня 2020 року №).

Так, ДП «НАЕК «Енергоатом» порушено пункт 57.1 статті 57 Кодексу та несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання за результатами декларування податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за квітень 2020 року (від 19 травня 2020 року №) та за травень 2020 року (від 18 червня 2020 року №).

На підставі висновків акта перевірки податковим органом 04 вересня 2020 року прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 4, 11, 13, 14, 15, 16, 21, 22, 29 календарних днів грошового зобов`язання у розмірі 388 067 571,40 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % в сумі 38 806 757,14 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 31, 31, 42 календарних днів грошового зобов`язання у розмірі 78 259 870,50 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 15 651 974,10 грн.

Незгода позивача із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктами 32.1 та 32.2 статті 32 Податкового кодексу України встановлено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пунктів 100.1 та 100.2 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 1.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 грудня 2013 року №574 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1853/24385 (надалі по тексту також Порядок №574) розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Пунктом 1.8 вказаного Порядку встановлено, що подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов`язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).

Таким чином, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання, а несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків. При цьому за несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Норми визначені пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюються також і на випадки, коли платник податків частково сплачує суму узгодженого податкового зобов`язання, а також і у випадку його звернення відповідно до статті 100 Податкового кодексу України та Порядку №574 про розстрочення чи відстрочення сплати узгодженого грошового зобов`язання, до прийняття рішення та укладення договору про розстрочення (відстрочення) сплати узгодженої суми грошового зобов`язання (податкового боргу), а так само після закінчення строку на який розстрочено (відстрочено) сплату.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту несплати податкового боргу у визначені строки, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від наміру чи волевиявлення платника податків отримати розстрочення чи відстрочення сплати узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і за умови подання відповідної заяви, а так само не залежить від своєчасності вирішення такої заяви контролюючим органом.

Таким чином, подання заяви про розстрочення виконання грошового зобов`язання, а так само несвоєчасний розгляд такої заяви контролюючим органом не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати таких під проценти. Рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) прийняте контролюючим органом у відповідності до статті 100 Податкового кодексу України та Порядку №574 не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків.

Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства.

При цьому виключенням щодо застосування відповідальності, передбаченої статтею 126 Податкового кодексу України є приписи пункту 3.9 розділу ІІІ Порядку №574 згідно з якими на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Отже, умовами незастосування штрафу, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України є виключно прийняття рішення та укладання відповідного договору про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) на період до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) і це може стосуватись лише розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) сплата яких відбувається згідно з договором.

Поряд з цим поза межами дії договору, у випадку не сплати грошових зобов`язань (податкового боргу) застосовується відповідальність, передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року у справі №826/10124/17 (адміністративне провадження №К/9901/65565/18) та від 16 листопада 2020 року у справі №826/10694/17 (адміністративне провадження №К/9901/594/20).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем самостійно визначених податкових зобов`язань за результатами декларування акцизного податку за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за квітень 2020 року (від 19 травня 2020 року №) за травень 2020 року (від 18 червня 2020 року №).

При цьому, позивачем факт несвоєчасної сплати податкових зобов`язань за вказаний період не заперечується.

Позиція позивача, якою він обґрунтовує заявлені вимоги, зводиться до того, що позивач був наділений правом на зміну строку сплати податку у зв`язку з поданням ним заяви про розстрочення податкових зобов`язань.

Так, з наявних матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2020 року ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулось до Офісу великих платників податків ДПС із заявою №8034/15 про розстрочення податкового боргу у розмірі 440 290 304,00 грн. терміном на 6 місяців (із правом дострокового погашення) із сплатою до бюджету щомісячно рівними частинами (за графіком погашення).

Також, 19 червня 2020 року ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулось до Офісу великих платників податків ДПС із заявою №8035/15 про розстрочення грошових зобов`язань у розмірі 298 123 707,00 грн., нарахованого до сплати за травень 2020 року, терміном на 6 місяців (із правом дострокового погашення) із сплатою до бюджету щомісячно рівними частинами (за графіком погашення).

На думку позивача, факт звернення платника податку до контролюючого органу із заявами про розстрочення зумовлює зміну строку сплати податку. Крім того, відповідь на вказані звернення податковим органом станом на дату звернення до суду з адміністративним позовом не надані.

В той же час, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія листа Офісу великих платників податків ДПС від 20 липня 2020 року №25339/10/28-10-10-02-23, надана у відповідь на заяви позивача від 19 червня 2020 року №8034/15 та №8035/15, відповідно до якого ДП «НАЕК «Енергоатом» повідомлено про відсутність підстав для надання позивачу розстрочення податкового боргу на загальну суму 440,3 млн грн. та грошових зобов`язань на загальну суму 298,1 млн грн.

Також, матеріалами справи підтверджується факт надіслання листа-відповіді від 20 липня 2020 року №25339/10/28-10-10-02-23 на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» та його отримання останнім 22 липня 2020 року.

Тобто, як станом на дату проведення перевірки позивача, так і на дату звернення до суду з адміністративним позовом, платнику податків було відомо про відмову у розстроченні податкового боргу на загальну суму 440,3 млн грн. та грошових зобов`язань на загальну суму 298,1 млн грн.

Відтак, наведені позивачем обставини, вказані підставою адміністративного позову, не знайшли свого нормативного та документального підтвердження, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України доведено обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки, за результатами якого винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Тобто, відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо доведеності перед судом правомірності та обґрунтованості прийнятого ним рішення, а тому позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на висновок суду про відмову в задоволенні адміністративного позову підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук