Справа № 560/15853/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/15853/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 (далі - третя особа) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 12.11.2021 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 04.11.2021 "Про закінчення виконавчого провадження".

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець прийняв спірну постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2021 ВП №67068141, оскільки боржник на виконання рішення суду по справі №560/5486/21 надав письмове повідомлення та копію платіжного доручення №765 від 27.10.2021, а проведення інших виконавчих дій стосовно боржника не встановлено ані судовим рішенням, ані законодавством, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що державним виконавцем не перевірено виконання рішення суду в частині нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що в свою чергу потягло за собою неможливість перевірки правильності виплат боржником належної суми. 27.10.2021 боржник виплатив позивачу 4413,48 грн індексації грошового забезпечення. Вказана сума не відповідає тій сумі, не відповідає тій сумі яка повинна бути нарахована.

Також вказано, що боржник не надав виконавцю письмові відомості про нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що позбавляє виконавця можливості перевірити правильність відповідних нарахувань.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено заперечення проти ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 про залишення позовної заяви без руху. Позивачем зазначено, що він є учасником бойових дій та має пільги щодо звільнення від сплати судового збору.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач та третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 24.02.2022 10:00 год.

В судове засідання, 24.02.2022 сторони не з`явилися відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/5486/21 від 13.07.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.02.2018, викладену у листі від 18.04.2021 № 350/491/178. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05.10.2021 позивачем подано для примусового виконання виконавчий лист по адміністративній справі №560/5486/21.

07.10.2021 головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу та зобов`язано боржника виконати рішення суду у спосіб та порядок встановлений рішенням суду протягом десяти робочих днів.

28.10.2021 військовою частиною НОМЕР_1 відправлено рекомендованим листом на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повідомлення, про те що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі №560/5486/21 виконано військовою частиною НОМЕР_1 28.10.2021 в добровільному порядку та надано копії документів, які підтверджують факт добровільного виконання рішення суду, а саме: копію платіжного доручення №765 від 27.10.2021.

04.11.2021 головним державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням рішення суду №560/5486/21.

Не погоджуючись із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження позивач звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VІІІ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 40 Закону № 1404-VІІІ вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII ).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII ).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у резолютивній частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №560/5486/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02. 2018.

Тобто, боржник мав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Разом з тим, листом від 28.10.2021 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено державного виконавця про те що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі №560/5486/21 виконано військовою частиною НОМЕР_1 28.10.2021 в добровільному порядку. На підтвердження виконання судового рішення військовою частиною НОМЕР_1 долучено до листа копію платіжного доручення №765 від 27.10.2021 на суму 4435,66 грн.

При цьому позивач в своїй апеляційній скарзі підтверджує факт виплати військовою частиною вказаної суми коштів, однак не погоджується із її розміром.

Колегія суддів зазначає, що у резолютивній частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №560/5486/21 не вказано суми, яка підлягає виплаті, а зазначено період, за який необхідно виплатити індексацію грошового забезпечення.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що законодавство не дає державному виконавцю повноважень щодо перевірки перерахунку складеного та наданого державному виконавцю розрахунку боржником, якщо даний розмір виплат, які підлягають стягненню з боржника, не було зазначено в судовому рішенні за яким державний виконавець проводить виконавче провадження.

Державний виконавець прийняв спірну постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2021 ВП №67068141, оскільки боржник на виконання рішення суду по справі №560/5486/21 надав письмове повідомлення та копію платіжного доручення №765 від 27.10.2021, а проведення інших виконавчих дій стосовно боржника не встановлено ані судовим рішенням, ані законодавством, тому відповідач правомірно прийняв спірну постанову.

Відтак, державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у разі незгоди позивача із діями військової частини щодо виконання судового рішення, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду у відповідності до вимог ст. 383 КАС України.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно винесено постанову від 04.11.2021 ВП №67068141, про закінчення виконавчого провадження, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Стосовно заперечень позивача проти ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 про залишення позовної заяви без руху колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачені пільги щодо сплати судового збору.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, однак, дана категорія справи не пов`язана із вирішенням питань щодо порушень прав учасника бойових дій чи особи з відзнакою - Герой України.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини 1 статті 5 Закону "Про сплату судовий збір" в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Предметом даного спору є постанова про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи, що вирішення спору не стосується порушення прав заявника на соціальний захист, як учасника бойових дій, то він не звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020, справа № 545/1149/17 та в подальшому застосована Верховним Судом у постанові від 19.10.2020 у справі №240/934/20.

В апеляційній скарзі позивачем також зазначено про те, що виконання рішення суду є завершальною стадією судового процесу, в якому позивач був звільнений від сплати судового збору у справі то, відповідно, у стадії судового контролю він теж має бути звільненим від судового збору.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що у справі №560/5486/21 предметом пору було нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, тому позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі), а не як учасник бойових дій.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.