Справа № 320/8723/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 лютого 2022 року справа №320/8723/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 )
доЖитомирської митниці (далі по тексту - відповідач, Житомирська митниця)
про1) скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300213/2 від 08 вересня 2020 року; 2) скасування відмови в прийнятті митної декларації №UA100530/2020/00599 від 07 вересня 2020 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/300213/2 від 08 вересня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA100530/2020/00599 від 07 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що для митного оформлення товару ФОП ОСОБА_1 надав до митного органу усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість за основним методом. На думку позивача, відомості в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками мають лише допоміжний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Як зазначає позивач, сам по собі факт декларування товарів на рівні, нижчому за рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів, цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох фактів, зазначених у статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів.

Ухвалою від 28 вересня 2020 року Київський окружний адміністративний суд передав адміністративну справу №320/8723/20 на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №320/8723/20 передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 11 листопада 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №320/8723/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою від 11 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва замінив первинного відповідача - Київську митницю Держмитслужби на належного - Житомирську митницю.

Первинний відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, вказавши про відповідність оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, за результатом перевірки встановлено, що заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Крім того, в ходів аналізу поданих до митного оформлення документів встановлено такі обставини: платіжне доручення від 31 серпня 2020 року не містило посилання на рахунок, за який здійснюється оплата, а лише посилання на контракт; у зв`язку із відсутністю повної інформації, за яким саме документом здійснюється оплата, виникли сумніви щодо того, чи стосується цей документ оцінюваного товару; рахунок на оплату транспортних витрат від 07 вересня 2020 року №TR2000206 не містив інформацію про товар, що транспортується, реквізити автотранспортних накладних, у ньому зазначено транспортні витрати до перетину митного кордону, що знаходиться в зоні діяльності Галицької митниці, тоді як в графі 29 митної декларації зазначено, що переміщення здійснено через пункт пропуску Волинської митниці. Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню, що позбавило митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, та витребувано додаткові документи.

Відповідач також зазначає, що додатково наданий позивачем рахунок-проформа від 20 серпня 2020 року №FPRO/0384/20 не усунув зазначених розбіжностей щодо оплати за товар, оскільки виданий раніше, ніж виникла домовленість між продавцем та покупцем , про що свідчить специфікацію по контракту 31 серпня 2020 року, що укладена пізніше по часу ніж видано рахунок-проформу; додатково наданий прайс-лист від 28 серпня 2020 року не міг бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, бо виданий пізніше, ніж виставлено рахунок-проформу від 20 серпня 2020 року №FPRO/0384/20.

На думку відповідача, додатково надані позивачем документи не усунули розбіжності у документах, що стосуються підтвердження числового значення складових митної вартості товару (витрат на транспортування товару), з урахуванням чого митна вартість визначена за ціною договору за митною декларацією від 07 грудня 2019 року №UA101070/2019/072275 та від 09 грудня 2019 року №UA101070/2019/072732 і складає 1,05 євро за кілограм, та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості та визначено і визначено митну вартість за другорядним методом за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ФОП ОСОБА_1 подав 07 вересня 2020 року до Київської митниці електронну митну декларацію №UA100530/2020/043184 на поставку товару: «стрейч плівка з полімерів етилену технічна для пакування палет…» в асортименті; ціна товару - 21 212,41 євро, що за курсом 32,85890000 склало 713 445,91 грн.

Для підтвердження заявленого рівня митної вартості декларант подав такі документи: пакувальний лист від 02 вересня 2020 року; платіжний документ Swift, що підтверджує оплату вартості товару від 31 серпня 2020 року; міжнародна автомобільна накладна (СMR); документ, що підтверджує вартість транспортних послуг №TR2000206; додаткові угоди до контракту №1-6; контракт від 20 січня 2016 року №20012016; специфікація від 31 серпня 2020 року №138; договір-заявка на перевезення від 28 серпня 2020 року №158; фактура від 02 вересня 2020 року №FVEXP/0151/20; копія митної декларації країни відправлення від 03 вересня 2020 року №20PL445010Е1311039.

За результатами розгляду митної декларації з доданими документами відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 08 вересня 2020 року №UA100000/2020/300219/2, яким визначено вартість за одиницю товару 1,0500 євро, загальна вартість товару - 23 326,80 євро.

Вказане рішення мотивоване тим, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- платіжне доручення від 31 серпня 2020 року не містить посилання на рахунок, за який здійснюється оплата, а лише посилання на контракт;

- рахунок на оплату транспортних витрат від 07 вересня 2020 року №TR2000206 не містить інформацію про товар, що транспортується, реквізити автотранспортних накладних; у цьому рахунку зазначено транспортні витрати до перетину митного кордону, що знаходиться в зоні діяльності Галицької митниці, тоді як в графі 29 митної декларації зазначено, що переміщення здійснено через пункт пропуску Волинської митниці.

Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню, що позбавило митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, та витребувано додаткові документи.

У рішенні також зазначено, додатково наданий позивачем рахунок-проформа від 20 серпня 2020 року №FPRO/0384/20 не усунув зазначених розбіжностей щодо оплати за товар, оскільки виданий раніше, ніж виникла домовленість між продавцем та покупцем , про що свідчить специфікацію по контракту 31 серпня 2020 року, що укладена пізніше по часу ніж видано рахунок-проформу; додатково наданий прайс-лист від 28 серпня 2020 року не міг бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, бо виданий пізніше, ніж виставлено рахунок-проформу від 20 серпня 2020 року №FPRO/0384/20; в додатково наданій калькуляції від відправника товару від 28 серпня 2020 року відсутній весь асортимент продукції, який наданий до митного оформлення.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, що з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надана інформація щодо вартості ідентичного товару.

Згідно з цим рішенням митна вартість визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів за митною декларацією від 07 грудня 2019 року №UA101070/2019/072275 та від 09 грудня 2019 року №UA101070/2019/072732 «стрейч плівка з полімер етилену для пакування палет…» і складає 1,05 євро за кілограм, з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У зв`язку із коригуванням митної вартості Київська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та повідомила про відмову у митному оформленні (випуску) товарів №UA100530/2020/00599.

Право особи оскаржити рішення митного органу передбачено частиною першою статті 29 Митного кодексу України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України ).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статті 57, 58 Митного кодексу України встановлюють, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. І в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як зазначив відповідач, в ходів аналізу поданих до митного оформлення документів встановлено такі обставини: платіжне доручення від 31 серпня 2020 року не містило посилання на рахунок, за який здійснюється оплата, а лише посилання на контракт; у зв`язку із відсутністю повної інформації, за яким саме документом здійснюється оплата, виникли сумніви щодо того, чи стосується цей документ оцінюваного товару; рахунок на оплату транспортних витрат від 07 вересня 2020 року №TR2000206 не містив інформацію про товар, що транспортується, реквізити автотранспортних накладних, у ньому зазначено транспортні витрати до перетину митного кордону, що знаходиться в зоні діяльності Галицької митниці, тоді як в графі 29 митної декларації зазначено, що переміщення здійснено через пункт пропуску Волинської митниці. Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню, що позбавило митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, та стало підставою для витребування додаткових документів.

Надаючи оцінку таким доводам митного органу, на підставі наявних у справі доказів суд встановив такі обставини.

ФОП ОСОБА_2 уклав із постачальником Gruplast Gruba Spolka Jawna (Польща) контракт від 26 січня 2016 року №20012016 на поставку стретч-плівки ПЕ, політетиленових пакетів та інших поліетиленових виробів.

За умовами цього контракту валютою розрахунків є євро; ціни окремих позицій будуть вказані в специфікаціях до контракту; оплата товару проводиться у формі попередньої оплати або у формі оплата ти після відвантаження товару постачальником.

Згідно зі специфікацією від 31 серпня 2020 року №138 сторони домовились про поставку товару стретч плівки в асортименті (7 позицій) на загальну суму 21 212,41 євро. Ціна за одиницю товару (7 позицій) складає 1,09 євро; 1,09 євро; 1,09 євро; 1,09 євро; 1,03 євро; 0,90 євро; 0,90 євро.

У справі також міститься фактура від 02 вересня 2020 року №FVEXP/0151/20 на ті самі товари загальною вартістю 21 212,41 євро, а також рахунок-проформа від 20 серпня 2020 року №FPRO/0384/20 на таку ж суму і такий же товар.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №105 від 31 серпня 2020 року, копія якого міститься у справі, ФОП ОСОБА_3 перерахував на рахунок постачальника 21 212,41 євро на підставі контракту від 26 січня 2016 року №20012016.

Дослідивши зазначені докази, суд встановив, що дійсно платіжне доручення в іноземній валюті №105 від 31 серпня 2020 року суму 21 212,41 євро не містить посилання на специфікацію чи рахунок на оплату, однак, співставлення змісту наведених документів свідчить, що позивач здійснив оплату саме товару, задекларованого у митній декларації №UA100530/2020/043184.

Суд звертає увагу, що надані позивачем до митного оформлення документи, при їх детальній перевірці, усувають усі сумніви митного органу щодо того чи стосується платіжне доручення оцінюваного товару;

В частині посилань відповідача на те, що рахунок на оплату транспортних витрат від 07 вересня 2020 року №TR2000206 не містив інформацію про товар, що транспортується, реквізити автотранспортних накладних, у ньому зазначено транспортні витрати до перетину митного кордону, що знаходиться в зоні діяльності Галицької митниці, тоді як в графі 29 митної декларації зазначено, що переміщення здійснено через пункт пропуску Волинської митниці, то позивач визнає такі розбіжності.

Разом із тим, позивач зазначає, що у рахунку є посилання на договір-заявку на перевезення від 28 серпня 2020 року №158, де у графі 6 є інформація про вантаж та його масу.

У листі від 07 вересня 2020 року №07/09/2020 позивач повідомив митницю, що у графі 29 митної декларації №UA100530/2020/043184 допущена помилка в частині пункту пропуску «Рава-Руська-Хребенне». Митний пост «Рава-Руська».

Матеріали справи свідчать, що дійсно у рахунку на оплату транспортних витрат від 07 вересня 2020 року №TR2000206 міститься посилання на договір-заявку на перевезення від 28 серпня 2020 року №158; у свою чергу в заявці зазначено таку інформацію про вантаж: пакувальні матеріали на піддонах, до 23 т по контракту від 26 січня 2016 року №20012016.

На думку суду, зазначені вище незначні недоліки не вказують, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому в Київської митниці не було підстав вимагати надання додаткових документів.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач у межах спірних правовідносин не довів належними доказами, що ФОП ОСОБА_4 заявив неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів з підстав, вказаних у частині шостій статті 54 Митного кодексу України.

Суд зазначає, що позивач також надав до митного оформлення додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, у тому числі, калькуляцію ціни, прайс-лист та біржові котирування.

На думку суду, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну і у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).

У свою чергу відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав жодних доказів недостовірності заявленої вартості товару за основним методом.

Суд також зауважує, що в оскаржуваному рішенні зазначено про визначення вартості за ціною договору за митною декларацією від 07 грудня 2019 року №UA101070/2019/072275 та від 09 грудня 2019 року №UA101070/2019/072732 і, що вона складає 1,05 євро за кілограм, однак, відповідач не вказав яка саме позиція товару перерахована за такою ціною, оскільки як видно зі специфікації від 31 серпня 2020 року №138, позивач ввозив товар зі 7 позиціями, зокрема вартістю за кілограм 1,09 євро.

Тобто, задекларована позивачем вартість деяких позиції товару є більшою, ніж визначив відповідач.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 08 вересня 2020 року №UA100000/2020/300219/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2020/00599 є протиправними і підлягають скасуванню.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 08 вересня 2020 року №UA100000/2020/300219/2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці №UA100530/2020/00599.

4. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Житомирська митниця (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 25; ідентифікаційний код (ВП) 44005610).

Суддя В.А. Кузьменко