Справа № 640/272/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Київ № 640/272/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, у якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Київській області, щодо формування, прийняття та надсилання ОСОБА_1 податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у Київській області від 01.08.2018 №2102-17.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що спірну вимогу від 01.08.2018 №2102-17 протиправно сформовано відповідачем з огляду на безпідставний висновок про наявність у позивача податкового боргу, який виник у зв`язку із несплатою податкового зобов`язання, визначеного податковим-повідомленням рішенням від 16.04.2018 №0-1004. Разом з цим, позивач не отримував податкове-повідомлення рішення від 16.04.2018 №0-1004, що свідчить про неузгодженість податкового зобов`язання, визначеного таким рішенням, а також про відсутність підстав вважати таке зобов`язання узгодженим, а отже й направляти позивачу вимогу про сплату боргу.

Також позивач зауважив, що оскаржив податкову вимогу від 01.08.2018 №2102-17 в адміністративному порядку, однак листом ДФС України від 17.12.2018 №С/99-99-1705-14 його повідомлено про відсутність предмета оскарження у зв`язку із відкликанням податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17 на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2017 у справі №826/14034/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зауважив, що податкова вимога від 01.08.2018 №2102-17 направлена позивачу правомірно з огляду на наявність у нього станом на 31.07.2018 податкового боргу з транспортного податку, який виник у зв`язку із несплатою податкового зобов`язання, визначеного податковим-повідомленням рішенням від 16.04.2018 №0-1004. Станом на 26.02.2019 за позивачем не рахується податковий борг з транспортного податку, а тому податкова вимога від 01.08.2018 №2102-17 відкликана.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва замінено відповідача у справі його правонаступниками.

Отже, керуючись нормою частини п`ятої статті 262 КАС України, суд здійснював розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

Податковим-повідомленням рішенням від 16.04.2018 №0-1004 ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з транспортного податку за 2018 рік у розмірі 25 000 грн.

Позивач оскаржив податкове-повідомлення рішення від 16.04.2018 №0-1004 до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2017 відкрито провадження у справі №826/14034/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2018 №0-1004.

01.08.2018 ГУ ДФС у Київській області направлено ОСОБА_1 податкову вимогу №2102-17 про сплату податкового боргу з транспортного податку, розмір якого станом на 31.07.2018 складає 25 000 грн.

Позивач оскаржив в податкову вимогу від 01.08.2018 №2102-17 в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України, за результатом розгляду якої ДФС України листом від 17.12.2018 №С/99-99-1705-14 повідомило позивача про відсутність предмета оскарження у зв`язку із відкликанням податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17 на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2017 у справі №826/14034/17.

Вважаючи протиправними податкову вимогу від 01.08.2018 №2102-17, а також дії

ГУ ДФС у Київській області щодо формування, прийняття та надсилання ОСОБА_1 податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України)у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У пункті 54.1 статті 54 ПК України зафіксовано, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.5. статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як передбачено пунктом 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення- рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З доданих до відзиву на позовну заяву документів встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №0-1004 направлено ОСОБА_1 за невірною адресою: АДРЕСА_1 , у той час як відповідачу була відома вірна адреса позивача: АДРЕСА_2 .

Таким чином, податкове-повідомлення рішення від 16.04.2018 №0-1004 не вважається належним чином врученим позивачу.

До того ж, встановлено, що позивач оскаржив податкове-повідомлення рішення від 16.04.2018 №0-1004 до суду. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2017 відкрито провадження у справі №826/14034/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.04.2018 №0-1004. Станом на час ухвалення даного рішення, відсутнє рішення у справі №826/14034/17, яке набрало законної сили.

Наведене свідчить, що податкове зобов`язання, визначене податковим-повідомленням рішенням від 16.04.2018 №0-1004, станом на час складання спірної вимоги від 01.08.2018 №2102-17, не набуло статусу узгодженого, відповідно несплата такого зобов`язання не могла мати наслідком виникнення у позивача податкового боргу, наявність якого є підставою для направлення позивачу податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17.

Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно пункту 60.2 статті 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Таким чином, незважаючи на те як здійснюється погашення боргу самостійно платником податків шляхом сплати відповідної суми боргу чи контролюючим органом шляхом проведення відповідних коригувань, вимога про сплату такої заборгованості вважається відкликаною у день такого погашення боргу та втрачає правове значення.

Згідно доводів відзиву на позовну заяву та змісту листа ДФС України від 17.12.2018 №С/99-99-1705-14, податкова вимога від 01.08.2018 №2102-17 відкликана на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2017 у справі №826/14034/17.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

При цьому, судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відсутність у позивача, прав та/або обов`язків у зв`язку з рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не породжує у такої особи і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Суд зауважує, що станом на час направлення позивачу податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17 дана вимога порушувала права позивача.

Однак, до моменту звернення позивача до суду із даним позовом, порушення прав позивача податковою вимогою від 01.08.2018 №2102-17 усунуте відповідачем шляхом відкликання зазначеної податкової вимоги, про що позивач дізнався з листа ДФС України від 17.12.2018 №С/99-99-1705-14.

Оскільки, податкова вимога від 01.08.2018 №2102-17 відкликана станом на час звернення позивача до суду із даним позовом, спірна вимога не створює жодних юридичних наслідків для позивача, адже фактично не існує, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування такої вимоги.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ДФС у Київській області, щодо формування, прийняття та надсилання ОСОБА_1 податкової вимоги від 01.08.2018 №2102-17, суд зазначає, що правові наслідки таких дій знайшли своє відображення виключно у податковій вимозі від 01.08.2018 №2102-17, самі по собі такі дії жодним чином не впливають на права та обов`язки позивача, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту порушення його прав у межах спірних правовідносин, а доводи відповідача та встановлені судом обставини свідчать про протилежне. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, підстави для стягнення сплаченого ним судового збору з відповідача відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Київській області (місцезнаходження юридичної особи: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП: 44096797).

Суддя О.М. Чудак