Справа № 140/14748/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/14748/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (далі Колодяжненська сільська рада, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинській області від 21 жовтня 2021 року №12/20-105 «Про розгляд заяв»; зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0712.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №738-УБД «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (колишня Уховецька сільська рада Ковельського району), орієнтовний розмір - 0,12 га, із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.

В подальшому, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотанням про затвердження документації із землеустрою, до якого була додана завірена належним чином копія документації із землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, однак, рішенням від 21 жовтня 2021 року №13/20-105 «Про розгляд заяв» у затвердженні проекту землеустрою відмовлено з тих підстав, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області прийнято наказ від 26 травня 2021 року №738-УБД «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» без погодження Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області.

Позивач зазначає, що виходячи із норм Земельного кодексу України (далі ЗК України) єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, норми статті 118 ЗК України не містять.

Крім того, відповідач не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

З наведених підстав уважає, що оскаржуване рішення не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 35).

Копію ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року відповідач отримав 10 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання ухвали на електронну адресу (арк. спр. 41).

У встановлений судом строк Колодяжненська сільська рада відзиву на позовну заяву не подала, про причини такого неподання суду не повідомила.

У зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням від 18 листопада 2015 року серії НОМЕР_1 (арк. спр. 6).

Позивач звернувся до Головного управлінням Держгеокадастру у Волинській області із заявою від 21 грудня 2020 року, в якій просив розглянути можливість щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Уховецької сільської ради Ковельського району Волинської області в межах норм безоплатної приватизації (арк. спр. 16).

Наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №738-УБД «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (колишня Уховецька сільська рада Ковельського району), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, за цільовим призначенням - для індивідуального садівництва (арк. спр. 7, 17).

За замовленням позивача виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1200 га, гр. ОСОБА_1 для індивідуального садівництва, яка розташована за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (арк. спр. 12-15).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 30 червня 2021 року зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, за цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, кадастровий номер :02:002:0712, площею 0,1200 га (арк. спр. 9-11).

Рішенням Колодяжненської сільської ради від 21 жовтня року 2021 року №13/20-105 «Про розгляд заяв» позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,1200 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :02:002:0712, яка розташована за межами населеного пункту село Уховецьк Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, у зв`язку із тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області прийнято наказ від 26 травня 2021 року №738-УБД «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» без погодження Колодяжненської сільської ради (арк. спр. 8).

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, ЗК України та Законом України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).

Частиною першою статті 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами «а», «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом «в» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

За змістом частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (далі Закон № 1423-ІХ), який набрав чинності 27 травня 2021 року, статтю 186 ЗК України, яка передбачає порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 186 ЗК України (далі - в редакції Закону № 1423-ІХ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Як передбачено частиною сьомою статті 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини 10 статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, відповідно до статті 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ), зокрема, органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Разом з тим, норми частини дев`ятої статті 118 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ), яка регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, не надають відповідному органу місцевого самоврядування після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймати будь-яке інше рішення ніж про його затвердження та надання такої земельної ділянки у власність. Водночас з аналізу статті 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ) слідує, що перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач - Колодяжненська сільська рада у встановленому законом порядку не погодила поданий позивачем на затвердження проект землеустрою, а саме те, що відповідач протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача безоплатно надав або надіслав рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про відмову в погодженні такого проекту з підстав невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відтак, з урахуванням вимог частини дев`ятої статті 118 ЗК України, відповідач у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов`язаний був прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Водночас, як слідує з оскаржуваного рішення від 21 жовтня 2021 року №13/20-105 позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку із тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області прийнято наказ від 26 травня 2021 року №738-УБД «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» без погодження Колодяжненської сільської ради.

Надаючи правову оцінку таким підставам для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Законом № 1423-ІХ розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 24 такого змісту: «надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради» (абзац 13).

Вказаний Закон № 1423-ІХ набрав чинності 27 травня 2021 року.

У свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що наказ №738-УБД, яким позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (колишня Уховецька сільська рада Ковельського району), орієнтовний розмір земельної ділянки 0,12 га, за цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, був прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 26 травня 2021, тобто до дня набрання чинності пунктом 24 ЗК України.

З урахуванням вимог абзацу 13 пункту 24 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України, наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №738-УБД про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою є чинним, а тому розгляд питання про затвердження такого проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки віднесено до повноважень Колодяжненської сільської ради, до якої позивач і подав розроблений проект землеустрою для його затвердження.

Відтак, фактична незгода відповідача з наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №738-УБД (стверджує, що вказаний наказ прийнято без погодження Колодяжненської сільської ради), правового значення у даній справі немає.

Таким чином, такі зауваження органу місцевого самоврядування не базуються на вимогах Земельного кодексу України та не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд наголошує на тому, що єдиною підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Отже, спірне рішення Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 21 жовтня 2021 року №13/20-105 «Про розгляд заяв», яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, не ґрунтується на положеннях ЗК України та не містить законодавчо визначених підстав для такої відмови, відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позов в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення, враховуючи таке.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №823/59/17 виклав правовий висновок, відповідно до якого повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою регламентовано статтею 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішення не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішення за заявою заявника замість суб`єкта владних повноважень.

У постанові від 28 травня 2020 року у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

Адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій.

Суд враховує також позицію Верховного Суду України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, відповідно до якої спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, Верховного Суду від 18 квітня 2018 у справі №826/14016/16).

Зважаючи на дотримання позивачем порядку розроблення документації із землеустрою з метою отримання земельної ділянки у власність, своєчасність її подання та недоведення відповідачем факту наявності визначених законом підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у цьому випадку буде саме зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, кадастровий номер :02:002:0712.

Відтак, виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 21 жовтня 2021 року №13/20-105 «Про розгляд заяви» та зобов`язати Колодяжненську сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, кадастровий номер :02:002:0712.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області (45061, Волинська область, Ковельський район, село Колодяжне, вулиця Лесі Українки, будинок 20, ідентифікаційний код юридичної особи 04333974) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 21 жовтня 2021 року №13/20-105 «Про розгляд заяв».

Зобов`язати Колодяжненську сільську раду Ковельського району Волинської області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для індивідуального садівництва площею 0,12 га, розташованої за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, кадастровий номер :02:002:0712.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2022 року.