Справа № 380/12087/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 380/12087/20
адміністративне провадження № К/990/5739/22
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №380/12087/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:
1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у невиконанні умов контракту, наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11 листопада 2020 року №414 у частині припинення чинності контракту 30 листопада 2020 року;
2) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 при виключенні ОСОБА_1 28 листопада 2020 року згідно наказу №280 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у незабезпеченні в цей день грошовим забезпеченням, компенсацією за речове забезпечення та компенсацією за піднайом житла;
3) визнати протиправним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини підполковником Р.Забавою від 28 листопада 2020 року №280, про виключення лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення, 28 листопада 2020 року зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та компенсацій і виплат за період служби;
4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити з 28 листопада 2020 року ОСОБА_1 , лейтенанта військової служби за контрактом, на посаді заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 в списках особового складу частини та всіх видів забезпечення;
5) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в день ухвалення судового рішення видати новий наказ про виключення ОСОБА_1 лейтенанта військової служби за контрактом заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення із списків особового складу частини, зняття з усіх видів забезпечення та компенсації та виплат за період служби, в якому вказати календарну вислугу років, пільгову вислугу років, присвоєння чергового військового компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. У випадку задоволення позовних вимог в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати й надати ОСОБА_1 вихідних днів за несення служби у відрядженні з 7 травня 2020 року до 14 вересня 2020 року в польових умовах, з яких з 28 червня 2020 року до 11 вересня 2020 року в зоні ООС у вихідні, неробочі та святкові дні, зобов`язати відповідача видати новий наказ про виключення із списків особового складу частини, знаття з усіх видів забезпечення та компенсації та виплат за період служби, в якому вказати календарну вислугу років, пільгову вислугу років, присвоєння чергового звання, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки - після спливу присуджених судом вихідних днів за несення служби в польових умовах та в зоні ООС;
6) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання вихідних днів та компенсації лейтенанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 , заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення з несення служби у відрядженні з 7 травня 2020 року до 14 вересня 2020 року в польових умовах, з яких з 28 червня 2020 року до 11вересня 2020 року в зоні ООС у вихідні, неробочі та святкові дні;
7) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 , лейтенанту військової служби за контрактом, заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення грошову компенсацію за несення служби у відрядженні з 7 травня 2020 року до 14 вересня 2020 року в польових умовах, з яких з 28 червня 2020 року до 11 вересня 2020 року в зоні ООС у вихідні, неробочі та святкові дні, або зобов`язати відповідача нарахувати та надати йому вихідні дні при поновленні на посаді.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, частково задоволено позовні вимоги:
1) визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в невиконанні умов контракту і наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ від 11 листопада 2021 року №414 у частині припинення чинності контракту ОСОБА_1 з 30 листопада 2020 року;
2) визнано протиправним і скасовано пункт 18 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 листопада 2020 року №280;
3) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 лейтенанта військової служби за контрактом заступника команди роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, датою після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат.
4) у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, військова частина НОМЕР_1 вдруге звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її за допомогою засобів поштового зв`язку 12 лютого 2022 року.
Скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у частині задоволених позовних вимог й ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Одночасно з цим, просить поновити строк касаційного оскарження.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.
Уперше подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 3 лютого 2022 року повернув військовій частині НОМЕР_1 на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки вона була підписана особою, право якої на вчинення таких дій не було підтверджено у встановленому законом порядку.
Перевіркою змісту вдруге поданої касаційної скарги встановлено, що скаржник на виконання вимог статті 330 КАС України як на підставу звернення до Суду покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
У цьому контексті скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду про застосування норми права у подібних правовідносинах щодо визначення меж правомірності дій військової частини.
Однак скаржник чітко не вказав щодо застосування якої саме норми права не викладено висновок Верховного Суду, тож таке обґрунтування підстав звернення з касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Одночасно з цим, Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Не вказавши норму права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду, скаржник, як наслідок, належно не обґрунтував у чому саме полягала помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна була застосовуватися.
Фактичне посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є належною підставою для відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, Суд констатує необґрунтованість посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
У решті доводи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи та їхньої переоцінки, цитування нормативно правових актів, що виходить за межі повноважень касаційного суду й не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження. Цей обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року і постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №380/12087/20.
Оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.
На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №380/12087/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….
Н.М. Мартинюк,
Суддя Верховного Суду