Справа № 280/1995/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Справа № 280/1995/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Кисіля Р.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Котелевського Костянтина Володимировича (вул. Парковий бульвар, 1/2, оф. 36, м. Запоріжжя, 69006), до Приватного виконавця Проценко Дмитра Юрійовича (бул. Вінтера, буд. 26, офіс 1.2, м. Запоріжжя, 69041), третя особа Приватний виконавець Безмагоричних Микита Андрійович (майдан Профспілок, буд. 5, офіс 220, 224, м. Запоріжжя, 69044), про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка), в особі представника адвоката Котелевського Костянтина Володимировича, до Приватного виконавця Проценко Дмитра Юрійовича (далі відповідач), третя особа Приватний виконавець Безмагоричних Микита Андрійович, в якій позивачка просить суд: визнати протиправною і скасувати постанову відповідача про стягнення з боржника основної винагороди від 16.12.2021, що винесена в рамках виконавчого провадження №67920841.

Крім того, просить покласти на відповідача усі судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу, про які буде заявлено пізніше.

В обґрунтування позову зазначає, що на примусовому виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №67920841 з приводу примусового виконання виконавчого листа №335/217/21, виданого 24.11.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя. В процесі виконавчого провадження відповідачем прийнято оскаржувану постанову. 26.01.2022 відповідачем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача про повернення виконавчого документу. 31.01.2022 третьою особою відкрите виконавче провадження №68424362 з приводу примусового виконання оскаржуваної постанови щодо стягнення з позивачки основної винагороди приватного виконавця в розмірі 54865,28 грн. Оскільки в межах виконавчого провадження №67920841 не було стягнуто з позивачки суму боргу, то вважає оскаржувану постанову протиправною. Зазначає, що право позивачки було порушено внаслідок пред`явлення оскаржуваної постанови до примусового виконання.

Ухвалою від 03.02.2022 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

09.02.2022 від представника позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 14.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Приватного виконавця Безмагоричних Микиту Андрійовича, судове засідання призначене на 22.02.2022.

21.02.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов та матеріали виконавчого провадження. У відзиві відповідач зазначає, що 16.12.2021 позивачем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67920841 по виконанню виконавчого листа №335/217/17, виданого 24.11.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з позивачки на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 36426,4 доларів США та судового збору в розмірі 33179,00 грн., а разом за курсом НБУ на дату відкриття провадження 1023831,37 грн. Також, 16.12.2021 відповідачем винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди з наведенням відповідного розрахунку. Вважає, що позивачкою пропущений строк для звернення до суду із цим позовом. Зазначає, що в межах виконавчого провадження ним здійснені такі виконавчі дії: арешт коштів на рахунках боржника; отримання відповіді від ПФУ, ДФС та МВС щодо наявного майна, доходів та рахунків боржника; виявлено та накладено арешт на нерухоме майно боржника квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; здійснено опис та арешт вказаної квартири; залучено СОД для визначення початкової вартості майна боржника для проведення електронних торгів з примусової реалізації майна; підготовлено та направлено до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію майна боржника (електронні торги з реалізації майна призначено на 03.02.2022). 26.01.2022 від стягувача до відповідача надійшла заява про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено, що заборгованість врегульована шліхом сплати боржником на рахунок стягувача 16000,00 доларів США. До заяви додано квитанцію про сплату цієї суми. Вважає, що наявні підстави для твердження про те, що вищенаведені виконавчі дії призвели до погашення боргу боржником для запобігання примусовій втраті свого майна. Виконавчий документ повернено стягувачу з відміткою про часткове погашення основного боргу. 31.01.2022 відповідачем оскаржувану постанову передано до примусового виконання третій особі в розмірі 10% від фактично погашеного під час виконавчого провадження боргу. Зазначає, що боржником здійснюються заходи щодо погашення заборгованості з основної винагороди, а саме: сплачуються кошти на депозитний рахунок третьої особи, через що вважає, що оскаржувана постанова винесена із додержанням вимог законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову.

22.02.2022 від третьої особи до суду надійшов відзив на позов, в якому третя особа зазначає, що у нього на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №68426212 з примусового виконання постанови №67920841 від 16.12.2021 відповідача про стягнення з позивачки основної винагороди у розмірі 45865,28 грн. (ВП №68424362), постанови від 26.01.2022 відповідача про стягнення з позивачки додаткових витрат виконавчого провадження 4500 грн. (ВП №68424109), постанови від 16.12.2021 відповідача про стягнення з позивачки витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн. (ВП №68423609). В межах зведеного виконавчого провадження позивачкою самостійно було сплачено кошти у розмірі 6000 грн. Кошти, які надійшли від позивачки були розподілені та за ВП 68424362 перераховано відповідачу 4057,66 грн., за ВП №68423609 44,23 грн. та за ВП №68424109 398,11 грн. Станом на 21.02.2022 залишок суми заборгованості в межах зведеного виконавчого провадження складає 46365,28 грн. Є незрозумілими причини звернення позивачки до суду з урахуванням фактичного визнання нею суми заборгованості за зведеним виконавчим провадженням. Вважає оскаржувану постанову правомірною та просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання 22.02.2022 третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не прибула.

22.02.2022 представником позивача та відповідачем подані до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, представник позивача зазначив про подання ним заяви про стягнення витрат на правничу допомогу протягом 5 днів.

Враховуючи зазначене, суд розглянув справу за відсутності учасників справи, в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи та за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень судом встановлено, що постановою відповідача від 16.12.2021 було відкрите виконавче провадження №67920841 з приводу примусового виконання виконавчого листа №335/217/17, виданого 24.11.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з позивачки на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором №0703/0808/71-159 від 14.08.2008 у розмірі 36426,40 доларів США та судового збору в розмірі 33179,00 грн. В цій постанові основна винагорода приватного виконавця визначена у розмірі 102383,14 грн.

Постановою відповідача від 16.12.2021, вийнятою у виконавчому провадженні №67920841, було стягнуто з позивачки основу винагороду приватного виконавця в сумі 102383,14 грн.

Постановою відповідача від 16.12.2021, вийнятою у виконавчому провадженні №67920841, було визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500,00 грн.

Постановою відповідача від 16.12.2021, вийнятою у виконавчому провадженні №67920841, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1126714,51 грн.

Також, 16.12.2021 відповідачем вчинені запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивачки та отримано інформацію щодо зареєстрованих за позивачкою об`єктів нерухомості.

16.12.2021 відповідачем вчинені запити до податкової служби, Міністерства внутрішніх справ України та отримана інформація на зазначені запити.

16.12.2021 відповідачем в адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслано вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю щодо позивачки.

16.12.2021 відповідачем була прийнята постанова про арешт майна боржника накладено арешт на майно, що належить позивачці квартиру АДРЕСА_3 . Зареєстроване дане обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, 16.12.2021 відповідачем надіслано запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо зареєстрованих у зазначеній квартирі осіб, на який 17.12.2021 надана відповідь.

17.12.2021 відповідачем була складена постанова про опис та арешт майна боржника.

23.12.2021 від стягувача до відповідача надійшла заява про недосягнення згоди щодо вартості описаного та арештованого майна.

24.12.2021 відповідачем прийнята постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

30.12.2021 від суб`єкта оціночної діяльності відповідачу надійшов звіт від 27.12.2021 про оцінку належної позивачці квартири, початкова вартість визначена в розмірі 459188,21 грн., про що було повідомлено учасників виконавчого провадження.

03.01.2022 відповідачем до ДП «СЕТАМ» була подана заявка на реалізацію арештованого майна.

19.01.2022 до відповідача надійшло повідомлення ДП «СЕТАМ» щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону.

26.01.2022 від стягувача до відповідача надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, в якій стягувач просив закрити виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом та повернути виконавчий документ на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з врегулюванням заборгованості по кредитному договору шліхом внесення на рахунок стягувача 16000 доларів США. До заяви стягувача додана квитанція від 19.01.2022, відповідно до якої позивачкою стягувачу було сплачено 16000 доларів США, що еквівалентно 454561,60 грн.

Постановою відповідача від 26.01.2022 було знято арешт з коштів боржника.

Постановою відповідача від 26.01.2022 було визначено для позивачки розмір додаткових витрат виконавчого провадження, загальна сума додаткових витрат визначена у розмірі 4500 грн.

Постановою відповідача від 26.01.2022 було повернено виконавчий документ стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», припинено примусову реалізацію арештованого майна, припинено чинність арешту майна боржника, визначено строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання до 26.01.2025.

В подальшому, оскаржувана постанова передана на примусове виконання третій особі, та постановою цієї особи від 31.01.2022 було відкрите виконавче провадження №68424362 щодо примусового стягнення з позивачки основної винагороди приватного виконавця в сумі 45865,28 грн. за оскаржуваною постановою.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною першою статті 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до статті 45 Закону №1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 643 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №726) розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Аналізуючи положення частин четвертої та п`ятої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 по справі №640/13697/19 зазначив, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1404-VIII вбачається, що основна винагорода приватного виконавця визначається пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19 і суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2022 стягувач звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначив про врегулювання із боржником заборгованості за кредитним договором шляхом внесення на рахунок стягувача 16000 доларів США. Зі змісту квитанції від 19.01.2022, копія якої додана до зазначеної заяви стягувача вбачається, що 16000 доларів США еквівалентні 454561,60 грн., оплата здійснена в рахунок оплати за кредитним договором №0703/0808/71-159 від 14.08.2008.

Таким чином, вказані суми не були стягнуті з боржника безпосередньо приватним виконавцем у виконавчому провадженні, не були зараховані на рахунок приватного виконавця та в подальшому перераховані ним у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки, як це передбачено частиною першою та третьою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця та перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Враховуючи положення статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1404-VIII, підставою для стягнення основної винагороди у межах виконавчого провадження є здійснення приватним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та основна винагорода обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Оскільки в межах виконавчого провадження не відбулось фактичного стягнення суми боргу чи її частини, то оскаржувана постанова є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин справи, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивачки порушених відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у сумі 1023,83 грн., які належить стягнути з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного та керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Котелевського Костянтина Володимировича (вул. Парковий бульвар, 1/2, оф. 36, м. Запоріжжя, 69006), до Приватного виконавця Проценка Дмитра Юрійовича (бул. Вінтера, буд. 26, офіс 1.2, м. Запоріжжя, 69041), третя особа Приватний виконавець Безмагоричних Микита Андрійович (майдан Профспілок, буд. 5, офіс 220, 224, м. Запоріжжя, 69044), про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича про стягнення з боржника основної винагороди від 16.12.2021, що винесена в рамках виконавчого провадження №67920841.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1023,83 грн. (одна тисяча двадцять три гривні 83 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.02.2022.

Суддя Р.В. Кисіль