Справа № 160/7954/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/7954/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі №160/7954/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.12.2020 року №11331/0415-0403, від 07.12.2020 року №11331/0415-0403/1, від 07.12.2020 року №11331/0415-0403/2.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 зареєстрована у відповідному порядку як фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 23.06.2004 року №372-15/ХХІV ОСОБА_1 надано в користування земельну ділянку площею 0,1851 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення об`єкта торгівлі (магазину) (а.с. 29-30).

На підставі вказаного рішення 27.08.2004 року між ОСОБА_1 (Оредар) та Дніпродзержинською міською радою (Орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 31.08.2004 року за №01651 (а.с. 21-28, 31-32).

Згідно п.2.1.Договору, останній укладено на строк до 23.06.2014 року. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Відповідно до п.2.2.Договору у разі якщо, Орендар бажає продовжити термін дії договору то він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно до п.8.2.Договору договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання.

Крім того, п.8.3.Договору визначено, що підставою припинення договору оренди є: закінчення його строку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.01.012 року по справі № 2-991/11 задоволено позов Дніпродзержинської міської ради до ОСОБА_1 та внесено зміни до п.3.1 Договору оренди земельної ділянки від 27.08.2004 року шляхом викладення його в наступній редакції: «Річна орендна плата вноситься «Орендарем» виключно у грошовій формі на рахунок місцевого бюджету. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється на рівні чотирикратного розміру земельного податку, що встановлюється Податковим Кодексом України» (а.с. 33-37).

В свою чергу відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, станом на 07.12.2020 року земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_1 (а.с. 71-72).

24.10.2018 року службовими особами Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради складено Акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 24.10.2018 року, в якому вказано, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,1851 га, за адресою АДРЕСА_2 з 23.06.2014 року по теперішній час за відсутності документів на землекористування (а.с. 38-39).

Внаслідок встановлених в акті обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 24.10.2018 року обставин користування позивачем земельною ділянкою, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради надіслав лист-попередження від 11.12.2018 року №07-11/3093, в якому, серед іншого, запропоновано ОСОБА_1 терміново оформити документи на користування земельною ділянкою площею 0,1851 га за адресою: АДРЕСА_2 для розміщення магазину (а.с.40).

Позивачем ОСОБА_1 , до Кам`янської міської ради 09.01.2019 року подано клопотання стосовно оформлення документів на землекористування.

Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради протягом 2019 року листами від 12.02.2019 року №17/21; від 16.04.2019 року №17/21; від 30.09.2019 року №17/21; від 20.12.2019 року №17/21 повідомив позивача, що документи стосовно надання їй дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , направлено на доопрацювання (а.с. 41-44).

В свою чергу ГУ ДПС у Дніпропетровській області листом від 12.02.2021 року №4059/6/04-36-024-09-14 повідомлено ФОП ОСОБА_1 , що розрахунок орендної плати податковим органом проведено на підставі договору оренди від 31.08.2004 №01651, додаткової угоди до договору від 11.03.2012, а також з урахуванням рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.01.2012 року по справі №2-991/11, яким встановлено розмір орендної плати на рівні чотирикратного розміру земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України (а.с.11-13).

Зокрема, розрахунок орендної плати за 2018 рік:

2190834,72 х 1,8972 х 4% =166258,06 грн., де

2190834,72 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки;

1,8972 - кумулятивний коефіцієнт індексації за період за 2012 по 2018 рр.,

4% - розмір орендної плати згідно рішення суду;

розрахунок орендної плати за 2019 рік:

2190834,72 х 1,8972 х 4% =166258,06 грн., де

2190834,72 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки;

1,8972 - кумулятивний коефіцієнт індексації за період за 2012 по 2019 рр.,

4% - розмір орендної плати згідно рішення суду;

розрахунок орендної плати за 2020 рік:

2190834,72 х 1,8972 х 4% =166258,06 грн., де

2190834,72 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки;

1,8972 - кумулятивний коефіцієнт індексації за період за 2012 по 2021 рр.,

4% - розмір орендної шати згідно рішення суду.

На підставі проведеного розрахунку Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Головного управління ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкові повідомлення - рішення від 07.12.2020 року на суму податкового зобов`язання з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2018, 2019, 2020 роки №№11331/0415-0403/2, 11331-0415-0403/2, 11331-0415-0403, кожний на суму 166258,07 грн (а.с. 10).

Податкові повідомлення-рішення відповідачем направлені на податкову адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами Укрпошта (поштове відправлення №727), яке повернуто поштовим відділенням з відміткою за закінченням терміну зберігання на адресу відправника (а.с.70).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки наявними в матеріалах справи доказами встановлено факт використання позивачем земельної ділянки площею 0,1851 га протягом 2018-2020 років, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.12.2020 року №№11331/0415-0403, 11331/0415-0403/1, 11331/0415-0403/2 винесені відповідачем правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства.

В свою чергу в апеляційній скарзі позивач стверджує, що у зв`язку з відсутністю наразі договірних відносин з відповідачем з питань оренди землі обов`язок щодо сплати орендної плати у неї відсутній. Крім того, розрахунок орендної плати за 2018-2020 роки, з яким погодився суд першої інстанції, не відповідає вимогам законодавства, в тому числі здійснений без врахування рішення Дніпродзержинської міської ради № 842-38/VI від 12.07.2013 року, яким затверджено нормативно грошову оцінку земель у м. Дніпродзержинськ.

Колегія суддів доводи апелянта вважає неспроможними з огляду на наступне.

Приписами ст. 21 Закону України Про оренду землі визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Також відповідно до п.п.14.1.72 і п.п.14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п.п. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно з п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

При цьому відповідно до норм п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до приписів п.п.288.3-288.4 ст.288 ПК України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

288.5.1 не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;

288.5.2 не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що приписами ПК України визначено розмір граничної суми платежу по орендній платі. Водночас, відповідно до наведених норм, незалежно від того, чи вносились зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, податковий кодекс України вимагає, аби річний платіж був не менший за розмір земельного податку (не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено), та згідно до п 5.2 ст. 5 ПК України розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Отже, з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.03.2019 року по справі №814/1834/16 та відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України вірно врахована судом першої інстанції при вирішення цього спору.

Крім вищевикладеного, питання розрахунку орендної плати врегульовано наступними норма права.

Так, ст. 5 Закону України Про оцінку землі визначено, що грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За правилами п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за наведеною в цьому пункті формулою.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками, 27 серпня 2004 року між позивачем та Дніпродзержинською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, відповідно до якого ОСОБА_1 надано в користування земельну ділянку площею 0,1851 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення об`єкта торгівлі (магазину).

Договір оренди земельної ділянки припинений 23.06.2014 року у зв`язку із закінченням строку дії договору, крім того позивачем не виявлено наміру для його продовження (пролонгації).

В свою чергу нормами ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі (в редакції станом на дату припинення договору оренди земельної ділянки - 23.06.2014р.) передбачена підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Приписами ч.8 і ч.9 ст. 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов`язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, з одного боку підставою для нарахування орендної плати є договір оренди земельної ділянки. З іншого - орендна плата є, по-суті, одним із податків, а отже, його справляння відбувається з урахуванням норм ПК України.

З огляду на викладене, положення ст.287 ПК України регламентують, що у разі припинення права власності чи права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності чи користуванні.

З огляду на те, що позивач продовжувала користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки за вказаною адресою розташоване належне їй на праві власності нерухоме майно, то відповідно факт перебування земельної ділянки в користуванні позивача є очевидним та сторонами не заперечується.

Отже, оскільки орендар продовжує користуватись земельною ділянкою, не вчинив дії щодо її повернення власнику та в свою чергу власник не повідомив орендаря про наявність у нього заперечень в поновленні договору оренди землі та навпаки, вчиняв дії щодо спонукання орендаря (в даному випадку позивача) оформити документи на землекористування (а.с.40), відповідно позивач має обов`язок зі сплати орендної плати за землю на умовах, передбачених попереднім договором (с.т. 33 Закону України "ПРо оренду землі").

Крім того, доводи позивача з приводу того, що підстави для розрахунку орендної плати відсутні у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки від 27.08.2004 року фактично є аналогічним доводам позовної заяви, які судом першої інстанції повно та всебічно розглянуті та оцінка суду першої інстанції повною мірою відповідає приписам податкового законодавства та відповідним правовим висновкам Верховного Суду, що наведені у рішенні суду.

Щодо доводів апелянта стосовно неправомірності розрахунку орендної плати за вказану земельну ділянку, колегія суддів зазначає, що як встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечується, орендна плата за 2018-2020 року розрахована на підставі витягу з технічної документації №4489 від 02.08.2011 року та рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.01.2012 року у справі №2-991/11, яке набрало законної сили 11.03.2012 року/, та яке, в свою чергу, ґрунтується на встановлених рішенням Дніпродзержинської міської ради від 27.05.2011 року № 116-08/VI показниках, які застосовуються для розрахунку орендної плати, в тому числі базової вартості 1 кв.м. земель міста в розмірі 202,37 грн.

Отже, в даному випадку розрахунок орендної плати відповідачем здійснено на підставі рішення суду, яким внесено зміні у Договір оренди земельної ділянки від 27.08.2004 року (державна реєстрація №01651 від 31.08.2004 року), укладеного між Дніпродзержинською міською радою та гр. ОСОБА_1 в частині визначення орендної плати за користування земельної ділянкою.

Обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, в якій та сама особа, стосовно якої встановлено ці обставини, бере участь (ст. 78 КАС України).

З огляду на викладене, розрахунок орендної плати відповідно до рішення суду, яким розмір такої плати фактично визначений, є правомірним.

Доводи позивача щодо наявності підстав для обрахунку орендної плати з урахуванням показників, передбачених рішенням Дніпродзержинської міської ради від 12.07.2013 року № 842-38/VI, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель, колегія суддів вважає хибними, оскільки вимоги даного рішення позивач не виконала, зміни до діючого на той час договору оренди земельної ділянки від 27.08.2004 року (державна реєстрація №01651 від 31.08.2004 року) внесено не було, та фактично позивач вдалась до бездіяльності з вирішення вказаного питання, також нею не було отримано витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Тобто, жодних дій, спрямованих на погодження редакції договору оренди, яка б відповідала рішенню ради від 12.07.2013 року № 842-38/VI, позивач не вчинила.

Таким чином, врахування відповідачем відомостей, зазначених у витягу з технічної документації № 449 від 02.08.2011 року та рішенні Дніпродзержинської міської ради №2-991/11 від 26.01.2012 року, відповідає вимогам Конституції України, ПК України та Закону України "Про оренду земель".

Колегія суддів також критично розцінює доводи позивача щодо відсутності у Державному земельному кадастрі інформації стосовно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки такі доводи належними доказами не підтверджені.

Так, земельна ділянка, яка перебуває в користуванні позивача сформована та згідно даних реєстраційної справи № 01651 земельній ділянці присвоєно кадастровий №:01:011:0109; земельна ділянка була передана у користування позивача під фактично розташованими будівлями, які їй належать на праві приватної власності (а.с. 25-27), та право власності на які не припинено.

З огляду на викладене доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для визначення їй податкових зобов`язань з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2018-2020 роки колегією суддів відхиляються, оскільки спростовані наявними у справі доказами та не узгоджуються з приписами проаналізованих вище норм права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі №160/7954/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко