Справа № 640/6895/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року м. Київ №640/6895/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (Управління з контролю за використанням та охороною земель)
провизнання протиправними та скасування приписів

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (Управління з контролю за використанням та охороною земель), в якому просив визнати протиправними і скасувати приписи Головного управління Держгеокадастру у Київській області:

- припис від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 щодо нецільового використання земельної ділянки з кадастровим №:01:023:0036;

- припис від 22.12.2020 №1479-ДК/0134Пр/03/01-20 щодо нецільового використання земельної ділянки з кадастровим №:01:023:0051;

- припис від 15.02.2020 №17-ДК/0012Пр/03/01-21 щодо нецільового використання земельної ділянки з кадастровим №:01:023:0036 за результатами повторної перевірки виконання вимог припису від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20;

- припис від 15.02.2021 №17-ДК/0013Пр/03/01/-21 щодо нецільового використання земельної ділянки №:01:023:0071 за результатами повторної перевірки земельної ділянки з кадастровим №:01:023:0051.

Ухвалою від 25.03.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваних чотирьох приписів, оскільки вони винесені відповідачем за результатами проведення заходів державного нагляду (контролю) щодо дотриманням земельного законодавства при використанні позивачем належних йому на праві власності земельних ділянок, з порушенням процедури, установленої Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Зауважив, що відповідач повторно здійснив перевірку з питань, які вже були предметом перевірки у 2018 та 2019 роках і виявлені порушення у зв`язку з нецільовим використанням ним тих же земельних ділянок ним усунуті. При цьому його було притягнуто до відповідальності за вказані порушення. Тому повторне притягнення позивача до відповідальності на підставі оскаржуваних приписів за ті ж порушення суперечитиме статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути притягнутий двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Щодо суті виявлених відповідачем порушень, які полягають у нецільовому використанні позивачем належних йому земельних ділянок, то таке нецільове використання фактично не встановлено, оскільки на момент проведення перевірки посадовими особами відповідача зафіксовано, що на момент перевірки виробництво в будівлі, розміщеній на земельних ділянках з іншим цільовим призначенням не функціонувало. До того ж вимагаючи усунути виявлені порушення позивач у двох з оскаржуваних приписах зобов`язав позивача вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень у термін до 20.01.2021, а що саме розуміється під терміном «вичерпні заходи реагування» позивачу не зрозуміло.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні, стверджуючи по необґрунтованість. Зокрема зазначив, що оскаржувані позивачем приписи не є актами індивідуальної дії, а є лише документами, що фіксують інформацію щодо земельних ділянок, тому не порушують жодних прав та інтересів позивача, що є підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог. Щодо суті оскаржуваних приписів, то відповідач вважає, що перевірки, за наслідками яких складені ці приписи, проведено відповідно до вимог законодавства у сфері земельних відносин, до яких не належить Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, який визначає основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, тоді як об`єктом перевірок, що здійснювалися посадовими особами відповідача, була земельна ділянка. Висновки посадових осіб відповідача, викладені в актах перевірки, на підставі яких складено оскаржувані приписи щодо порушення позивачем вимог земельного законодавства у зв`язку з нецільовим використанням належних йому двох земельних ділянок, є обґрунтованими.

У подальшому позивач надав суду додаткові пояснення, в яких зазначив про те, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.07.2021 у справі №367/96/21 задоволено його позов до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення від 22.12.2020 №1479-ДК/00153По/078/01/-20 від 15.02.2021 №17-ДК/0015По/08/01/-210, скасовано зазначені постанови, провадження у справі закрито. Просив врахувати обставини, встановлені цим судовим рішенням щодо відсутності нецільового використання ним земельних ділянок.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що позивач є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:023:0036, :01:023:0051 та 0:01:023:0071, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані земельні ділянки межують із земельною ділянкою з кадастровим номер :02:023:0064, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 .

У межах вказаних земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 , розміщено належний йому об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, частинами якого є: житловий будинок, А, загальною площею 158,5 кв.м, житлова площа 85,6 кв.м; виробниче приміщення, Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв.м; сарай, Е; гараж, К; навіс, М; огорожа, 2-5; сарай, И; гараж-кухня, «З».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вказане виробниче приміщення призначене для виготовлення металовиробів.

Як встановлено рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №320/2896/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2020, ОСОБА_2 , стверджуючи, що збудовані ОСОБА_1 об`єкти наносять йому шкоду, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із заявою, в якій просив здійснити установлені законом заходи державного контролю (нагляду) щодо додержання земельного законодавства (зокрема щодо відповідності використання земельних ділянок до їх цільового призначення) ОСОБА_1 при будівництві (в т.ч. за наслідками будівництва) нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та за наслідками розгляду цього звернення вжити визначені законом заходи реагування у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 вимог земельного законодавства України. У відповідь на вказане звернення Головне управління Держгеокадастру у Київській області листом від 10.03.2020 за №К-435/0-672/6-20 повідомило ОСОБА_2 про те, що за дорученнями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2020 №К-987/0-0.19-1518/6-20, від 25.02.2020 №К-987/0/5-20 та від 27.02.2020 №К-987/1/5-20 Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянуло його звернення від 17.02.2020 №17/02/2020-01 щодо можливого порушення вимог земельного законодавства на території смт. Ворзель Київської області та за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок по АДРЕСА_1 притягнуло ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та видало припис про усунення виявленого правопорушення від 11.06.2019 № 311-ДК/0044Пр/03/0/-19.

Вважаючи, що Головне управління Держгеокадастру у Київський області неналежним чином розглянуло його звернення, ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, який рішенням від 11.08.2020 у справі №320/2896/20 задовольнив цей позов та визнав протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо невжиття належних заходів реагування на звернення ОСОБА_2 від 17.02.2020 №17/02/2020-01 та зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Київській області вжити заходи реагування на звернення ОСОБА_2 від 17.02.2020 №17/02/2020-01.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0036, :01:023:0051 та 0:01:023:0071, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Перевірка проводилася за участі скаржника ОСОБА_2 та в присутності ОСОБА_3 .

За результатами перевірки уповноваженими посадовими особами відповідача складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 03.12.2020 №1479-ДК/1224/АП/09/01-20 (далі - акт від 03.12.2020), яким встановлено наступне.

На земельних ділянках з кадастровими номерами :01:023:0036, :01:023:0051 та 0:01:023:0071, які розташовані по АДРЕСА_1 , розміщена споруда, яка використовується для виробництва металевих виробів. На момент здійснення заходу державного контролю виробництво не функціонувало.

Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036 загальною площею 0,0591 га перебуває у приватній власності ОСОБА_1 ; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); вид використання - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 30.04.2013, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 898667;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051 загальною площею 0,06 га перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_1 ; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку); вид використання - для здійснення підприємницької діяльності; дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 14.03.2018, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі 25340908;

- земельна ділянка з кадастровим номером 0:01:023:0071 загальною площею 0,0258 га перебуває у приватній власності ОСОБА_1 ; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; вид використання - для ведення особисто селянського господарства; дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 19.11.2013, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 3555914.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 зареєстровано об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості. У відомостях про складові частини об`єкта нерухомого майна зазначено: житловий будинок, А, загальною площею 158,5 кв.м, житлова площа 85,6 кв.м; виробниче приміщення, Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв.м; сарай, Е; гараж, К; навіс, М; огорожа, 2-5; сарай, И; гараж-кухня, «З».

Таким чином, частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036 орієнтовною площею 0,0145 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:023:0071 орієнтовною площею 0,0231 га використовуються всупереч вимогам пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням. За вказане правопорушення передбачена відповідальність згідно з пунктом «г» частини першої статті 211 Земельного кодексу України.

На підставі указаного акту Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області винесено приписи від 22.12.2020:

- №1479-ДК/00134Пр/03/01/-20, яким у зв`язку з нецільовим використанням земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036, що є порушенням вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України зобов`язано ОСОБА_1 вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень у термін до 20.01.2021 та про виконання цього припису повідомити Головне управління Держгеокадстру у Київській області до 20.01.2021;

- №1479-ДК/00135Пр/03/01-20, яким у зв`язку з нецільовим використанням земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0051, що є порушенням вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України зобов`язано ОСОБА_1 вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень у термін до 20.01.2021 та про виконання цього припису повідомити Головне управління Держгеокадстру у Київській області до 20.01.2021.

При цьому судом встановлено, що в указаному приписі від 22.12.2020 №1479-ДК/00135Пр/03/01-20, замість кадастрового номера земельної ділянки 0:01:023:0071, помилково зазначено кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0051, тобто помилка полягає в тому, що, замість передостанньої цифри « 7» помилково написано цифру « 5».

Наявність вказаної описки підтверджується також наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 21.01.2021 №17-ДК «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, якою з метою перевірки виконання вимог приписів від 22.12.2020 №1479-ДК/00134Пр/03/01/-20 та №1479-ДК/00135Пр/03/01-20 передбачено проведення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів при використанні земельних ділянок з кадастровими номерами 0:01:023:0036 та :01:023:0071, які розташовані на території Ворзельської селищної ради Київської області.

На підставі зазначеного наказу уповноваженими посадовими особами відповідача проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок з кадастровими номерами :01:023:0036 та 0:01:023:0071, які розташовані по АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 21.01.2021 №17-ДК/13/АП/09/01/-21 (далі - акт від 21.01.2021).

В акті зафіксовано, зокрема, що частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036 орієнтовною площею 0,0145 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:023:0071, орієнтовною площею 0,0231 га, які належать ОСОБА_1 , використовуються всупереч вимогам пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням. За вказане правопорушення передбачена відповідальність згідно з пунктом «г» частини першої статті 211 Земельного кодексу України. Вимоги приписів від 22.12.2020 №1479-ДК/00134Пр/03/01/-20 та №1479-ДК/00135Пр/03/01-20 не виконані.

На підставі цього акту відповідачем складено приписи від 15.02.2021:

- №17-ДК/0013Пр/03/01-21, яким у зв`язку з нецільовим використанням земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0071 та невиконанням вимог припису від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 позивача зобов`язано усунути виявлені порушення вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України у термін до 15.03.2021 та про виконання припису повідомити до 15.03.2021;

- №17-ДК/0012Пр/03/01/-21, яким у зв`язку з нецільовим використанням земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036 та невиконанням вимог припису від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 позивача зобов`язано усунути виявлені порушення вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України у термін до 15.03.2021 та про виконання припису повідомити до 15.03.2021.

При цьому в приписі від 15.02.2021 №17-ДК/0013Пр/03/01-21 вірно зазначено кадастровий номер земельної ділянки :01:023:0071, щодо якої встановлено її нецільове використання позивачем, а також зазначено невиконання ним припису від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20, в якому помилково зазначено кадастровий номер цієї земельної :01:023:0051.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Закон України від 19.06.2003 №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон №963-IV) визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Статтею 4 названого Закону визначено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно зі статтею 5 Закону № 963-IV державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За змістом статті 6 вказаного Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Відповідно до частини першої статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення №15).

Відповідно до приписів пункту 4 Положення №15 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об`єктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Пунктом 7 Положення визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затверджене наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України від 171.11.2016 №308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 №53), яке розміщене на офіційному веб-сайті відповідача в Інтернет-мережі за посиланням http://kyivska.land.gov.ua/polozhennia/, Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане (пункт 1); завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва (пункт 3); Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за розміщенням, проектуванням, будівництвом та введенням в експлуатацію об`єктів, які негативно впливають або можуть вплинути на стан земель, використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення; розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку (пункт 4).

Тобто, серед головних функцій відповідача є реалізація державного нагляду (контролю) за цільовим використанням власниками земельних ділянок на території, зокрема, Київської області.

Статтею 9 Закону №963-IV визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом:

- проведення перевірок;

- розгляду звернень юридичних і фізичних осіб;

- участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель;

- розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель;

- проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Суд критично сприймає доводи позивача про помилковий висновок відповідача щодо того, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №320/2896/20 його зобов`язано вжити заходи реагування на звернення ОСОБА_2 від 17.02.2020 №17/02/2020-01 саме у вигляді проведення перевірки. Наведене суд обгрунтовує тим, що як вбачається зі змісту цього судового рішення, ОСОБА_2 , звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо здійснення установлених законом заходів державного контролю (нагляду) щодо додержання земельного законодавства (зокрема щодо відповідності використання земельних ділянок до їх цільового призначення) ОСОБА_1 при будівництві (в т.ч. за наслідками будівництва) нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до приписів статті 9 Закону №963-IV єдиним належним заходом реагування на це звернення було проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства за вищевказаними земельними ділянками, що на праві власності належать ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги обставини, встановлені вищевказаним рішенням Київського адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №320/2896/20, керуючись частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, як слідує зі змісту позовної заяви, позивач не заперечує повноваження відповідача щодо державного нагляду (контролю) за цільовим використанням власниками земельних ділянок на території Київської області, зокрема, у формі перевірок. Водночас, оскаржуючи вищевказані приписи, він стверджує про їх протиправність з огляду на їх складення за наслідками перевірок, проведених державними інспекторами Головного управління Держгеокадастру у Київській області з порушенням процедури, встановленої Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Законом №963-IV не визначено порядок і підстави проведення перевірок цим Законом.

Разом з тим, статтею 10 Закону №963-IV встановлено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень. Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Отже, посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, мають право, зокрема, здійснювати перевірку об`єктів - земельних ділянок, що перебувають у користуванні юридичних і фізичних осіб, складати акти, за результатами таких перевірок та, у разі виявлення порушень, вносити приписи для їх усунення.

У свою чергу Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V) визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно із статтею 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища, а заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до статті 2 Закону №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія вказаного Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.

Ураховуючи, що норми Закону №877-V стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та жодним чином не стосуються перевірок дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель, суд доходить висновку, що на спірні правовідносини не розповсюджуються його норми, тому доводи позивача, викладені в позовній заяві в частині порушення відповідачем визначеного Законом №877-V порядку проведення перевірок, за наслідками яких стосовно нього винесено оскаржувані приписи, суд відхиляє як такі, що є необґрунтованими.

Така позиція суду наразі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17.09.2019 у справі № 806/1723/18, від 09.10.2019 у справі №724/1843/18, від 16.07.2020 у справі №819/1781/17.

Доцільно зауважити, що статтю 9 Закону №963-IV доповнено частиною п`ятою згідно із Законом від 28.04.2021 №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021, відповідно до якого Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель встановлюється цим Законом, Земельним кодексом України, законами України «Про охорону земель», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відтак, Закон №877-V підлягає застосуванню стосовно проведення органами Держгеокадастру заходів державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель лише з 27.05.2021.

Позивач, посилаючись на те, що питання, які перевірялися відповідачем, уже були предметом перевірки раніше, за результатами якої винесено припис про усунення виявленого порушення, протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення, а потім припис, яким встановлено усунення виявленого порушення, застосовуючи положення частини першої статті 61 Конституції України зазначив, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд відхиляє такі доводи позивача з огляду на обставини, встановлені в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №320/2896/20, який зобов`язуючи Головне управління Держгеокадастру у Київській області вжити заходи реагування на звернення ОСОБА_2 від 17.02.2020 №17/02/2020-01, на виконання якого (рішення) відповідачем у подальшому проведено перевірку 03.12.2020, за наслідками якої стосовно позивача складено приписи від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 та №1479-ДК/0134Пр/03/01-20, встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

Будь-які адміністративні правопорушення поділяються за своїм характером на триваючі правопорушення або правопорушення, що мають разовий характер. У даному випадку, незалежно від віднесення правопорушення ФОП ОСОБА_1 до категорії «разового» або «триваючого», актом було зафіксовано те, що «виготовлення металовиробів з металу не ведеться станом на 12.07.2019 (здійснено фотофіксацію). Вимоги припису від 11.06.2019 №ДК/0044Пр/03/01/-19 виконані. Тобто, незалежно від категорії правопорушення на переконання відповідача воно припинилося, порушення вимог законодавства було усунуто. Надалі ОСОБА_2 повідомив відповідача про наявність аналогічного правопорушення станом на момент подання звернення. Таким чином, в даному випадку враховуючи факт притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні протиправні дії такі подальші дії мають кваліфікуватися не як «неможливість бути двічі притягнутим за одне й те саме правопорушення», а як «повторність вчинення адміністративного правопорушення», тобто нове триваюче адміністративне правопорушення, за яке раніше особу було притягнуто до адміністративної відповідальності. Предметом звернення ОСОБА_2 був факт розташування «виробничого приміщення» (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне), як єдиної будівлі на трьох різних земельних ділянках з різними цільовими призначеннями, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, яка згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.11.2017 №НВ- 017 належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (код 02.01);

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, яка згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.11.2017 №НВ- 017 належить на праві власності ОСОБА_1 цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) для здійснення підприємницької діяльності (код 03.10);

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства для ведення особистого селянського господарства (код 01.03).

Єдина самостійна будівля не може в будь-якому разі відповідати та узгоджуватися з протилежно різними цільовими призначеннями трьох різних земельних ділянок. З цього приводу заходи контролю (нагляду) відповідачем взагалі не здійснювалися.

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області не вчинялося будь-яких дій з приводу встановлення факту розташування виробничої промислової будівлі на землях різного цільового призначення, що суттєво в тому числі порушує права та законні інтереси позивача, так як земельна ділянка останнього розташована за 4 (чотири) метри від вказаної будівлі.

Отже, всупереч доводам позивача, перевірка, що проводилася відповідачем на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №320/2896/20, не є повторною перевіркою з тих самих питань, які вже перевірялися Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області.

Зважаючи на вищевикладене, доводи позивача про протиправність оскаржуваних приписів у зв`язку з порушенням відповідачем процедури проведення перевірок належних йому земельних ділянок, вмотивовані порушенням процедури їх проведення, не заслуговують на увагу суду.

Суд не враховує правову оцінку, надану Ірпінським міським суду в рішенні від 08.07.2021 у справі №367/96/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення від 22.12.2020 №1479-ДК/00153По/078/01/-20 та від 15.02.2021 №17-ДК/0015По/08/01/-210, відповідно до якої перевірка належних ОСОБА_1 земельних ділянок проведена відповідачем 03.12.2020 з порушенням встановленої Законом №877-V процедури. Наведене обґрунтовується, насамперед, відсутністю наданих позивачем доказів про набрання цим рішенням законної сили, така інформація відсутня і в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також тим, що відповідно до частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Що стосується доводів позивача про протиправність оскаржуваних приписів по суті, то суд враховує наступне.

Так, згідно з актом від 03.12.2020 відповідач дійшов висновку, що частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:023:0036 орієнтовною площею 0,0145 га та частина земельної ділянки з кадастровим номером 0:01:023:0071 орієнтовною площею 0,0231 га використовуються всупереч вимогам пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, тобто не за цільовим призначенням. За вказане правопорушення передбачена відповідальність згідно з пунктом «г» частини першої статті 211 Земельного кодексу України.

Такий висновок обґрунтований тим, що на цих землях з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства розміщена виробнича споруда (виробниче приміщення), яка використовується для виробництва металевих виробів (на момент здійснення заходу державного контролю виробництво не функціонувало).

Наведеним спростовується твердження позивача, що вищевказаною перевіркою не встановлено нецільове використання земельних ділянок.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Частиною першою статті 19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За змістом частини першої, другої статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, установлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Єдина умова, яку встановлює дана правова норма при самостійному визначенні виду використання земельної ділянки її власником/користувачем, є дотримання вимог, установлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації щодо землеустрою.

Виходячи із приписів Земельного кодексу України за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Класифікація видів цільового призначення земель затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 № 548 (далі - Класифікатор). Відповідно до Класифікатора:

- землі житлової забудови - це землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва;

- землі громадської забудови це землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування;

- землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше).

У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Також відповідно Класифікатора:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0036, що належить позивачу, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01) знаходиться у секції В «Землі житлової та громадської забудови», розділ 02 «Землі житлової забудови»;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0051, що належить позивачу, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) для здійснення підприємницької діяльності (код 03.10) знаходиться у секції В «Землі житлової та громадської забудови», розділ 03 «Землі громадської забудови»;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:023:0071, що належить позивачу, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), знаходиться у секції А «Землі сільськогосподарського призначення», розділ 01 «Землі сільськогосподарського призначення».

Вказані цільові призначення не є сумісними між собою і, більше того, протиправним є одночасне розміщення на всіх трьох земельних ділянках з різним цільовим призначенням виробничого приміщення (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне), призначеного для здійснення позивачем підприємницької діяльності, а саме виробництва металевих виробів.

Позивач не заперечував, що складовою частиною належного йому об`єкта нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, розміщеного на вищевказаних земельних ділянках, окрім іншого, є виробниче приміщення, Г, Г1, Г2, загальною площею 782,7 кв.м. Також позивач зазначив, що згідно з пунктом ДСТУ Б В.1.1-36:2016. Теги: ДСТУ Б.В.1.1-36 виробниче приміщення - це простір, обмежений з усіх сторін захисними конструкціями: стінами (у тому числі з вікнами і дверима), стелею (перекриттям) підлогою. Виробниче приміщення це приміщення, де розміщуються основне і допоміжне обладнання, задіяне у виробничому процесі. Отже, виробничим приміщенням може бути і склад, і гараж, а законодавство не містить заборони будувати на землях житлової та громадської забудови і на землях сільськогосподарського призначення склади. Оскільки функціональне використання приміщення ніким не встановлювалося і не визначалося, на момент перевірки 03.12.2020 виробництво не функціонувало, то порушення, що полягає у нецільовому використанні позивачем земельних ділянок з кадастровим номером :01:023:0036 та :01:023:0071 відсутні.

Спростовуючи доводи позивача про відсутність вказаного порушення суд, насамперед, звертає увагу на їх суперечливість, оскільки в тексті позовної заяви позивач зазначив, зокрема, що у містобудівних умовах, проектній документації, у рішеннях сільської ради та деклараціях він вказував про будівництво саме нежитлового приміщення, яке буде використовуватися в господарській діяльності, усі державні органи та органи місцевого самоврядування знали про спорудження нежитлового приміщення, яке буде використовуватися в господарській діяльності, а саме виробництво металоконструкцій. Тобто, позивач безпосередньо визнав функціональне призначення вказаного виробничого приміщення - для виробництва металоконструкцій.

Разом з тим, на переконання суду, для вирішення питання цільового/нецільового використання земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), має значення сам факт розміщення на них виробничого приміщення, незалежно від виду виробництва, для здійснення якого призначене це приміщення. Оскільки факт розміщення виробничого приміщення на вищевказаних земельних ділянках не заперечується позивачем та встановлено відповідачем у ході проведення перевірки 03.12.2020, то висновок останнього в акті від 03.12.2020 про нецільове використання земельних ділянок :01:023:0036 та :01:023:0071 є обґрунтованим та свідчить про порушення ОСОБА_1 пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України, якою визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Відтак, немає значення для вирішення даного спору обставина, на яку звертає увагу позивач, що на момент проведення перевірки виробництво у згаданому виробничому приміщенні не функціонувало.

До того ж, як встановлено рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі № 320/2896/20, предметом звернення ОСОБА_2 від 17.02.2020 №17/02/2020-01, за яким відповідачем на виконання цього судового рішення проводилася перевірка належних позивачу земельних ділянок, був факт розташування «виробничого приміщення» (код об`єкта 1251.9 - Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне), як єдиної будівлі на трьох різних земельних ділянках з різними цільовими призначеннями. Отже, перевірка 03.12.2020 здійснювалася відповідачем саме з огляду на необхідність встановлення цільового використання належних позивачу земельних ділянок у зв`язку із розміщенням на них, поміж іншого, виробничого приміщення.

Факт зведення будівлі (споруди) на території тієї чи іншої земельної ділянки є ознакою та фактом «використання» такої земельної ділянки. В даному ж випадку таким «використанням» є побудова (зведення) «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9) одночасно на трьох різних земельних ділянках з принципово різними цільовими призначеннями.

Тобто, в розумінні статті 91 Земельного кодексу України «використанням» в даному випадку є факт розміщення «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне» (код об`єкта 1251.9).

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що при проведенні перевірки інспектори помилково віднеси зміни виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель за порушення цільового використання земель, тоді як Верховний Суд в постанові від 14.07.2020 у справі №916/1998/19 виклав висновок про те, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються у разі зміни цільового призначення (розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

Відхиляючи такі доводи позивача суд зазначає, що наразі позивач помилково уважає зміну цільового призначення земельної ділянки зміною виду її використання. До того ж виробниче приміщення, розміщене на земельній ділянці з кадастровим номером :01:023:0036 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01) знаходиться у секції В «Землі житлової та громадської забудови», розділ 02 «Землі житлової забудови» та на земельній ділянці з кадастровим номером :01:023:0071 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), знаходиться у секції А «Землі сільськогосподарського призначення», розділ 01 «Землі сільськогосподарського призначення», які (цільові призначення) взагалі не передбачають такого виду використання - як для будівництва і використання виробничого приміщення, зокрема для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того заслуговує на увагу висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 01.06.2021 у справі № 925/929/19, відповідно до якого, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. Разом з тим, користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.

Також суд вважає, що орієнтовне визначення відповідачем в акті перевірки від 03.12.2020 розміру частини земельних ділянок, які використовується позивачем не за цільовим призначенням, не має значення для встановлення факту їх нецільового використання.

Не бере суд до уваги доводи позивача про протиправність оскаржуваного припису від 22.12.2020 №1479-ДК/0134Пр/03/01-20, вмотивовані ним тим, що в ньому йдеться про усунення виявленого порушення у зв`язку з нецільовим використанням земельної ділянки з кадастровим :01:023:0051, цільовим призначенням якої є - для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), і яка використовується позивачем за призначенням, оскільки, як встановлено вище, в указаному приписі при написанні кадастрового номеру земельної ділянки відповідачем допущено описку, тоді як правильним є кадастровий номер :01:023:0071.

Таким чином, відповідачем вірно встановлено факт вчинення позивачем порушення пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України нецільового використання земельних ділянок з кадастровими №:01:023:0036 та №:01:023:0071, і винесені ним стосовно позивача приписи від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 та №1479-ДК/0134Пр/03/01-20 є правомірними, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними і скасування приписів Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 15.02.2020 №17-ДК/0012Пр/03/01-21 та №17-ДК/0013Пр/03/01/-21, оскільки ці позовні вимоги є похідними від попередніх, які підлягають задоволенню судом.

Так, зазначені приписи винесені відповідачем за наслідками проведення 21.01.2021 посадовими особами відповідача повторної перевірки належних позивачу земельних ділянок, в ході якої з`ясовувалося питання виконання ним вимог приписів від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 та №1479-ДК/0134Пр/03/01-20. Як встановлено судом, за наслідками цієї повторної перевірки відповідачем складено акт від 21.01.2021, в якому зафіксовано невиконання позивачем згаданих приписів та подальше використання вищевказаних земельних ділянок не за цільовим призначенням, що є порушенням вимог пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України і на підставі цього акту винесено приписи від 15.02.2020 №17-ДК/0012Пр/03/01-21 та №17-ДК/0013Пр/03/01/-21 про усунення виявлених порушень пункту «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України.

Ураховуючи, що приписи від 22.12.2020 №1479-ДК/0135Пр/03/01-20 та №1479-ДК/0134Пр/03/01-20 є правомірними, відображені в акті від 21.01.2021 висновки про невиконання цих приписів є обґрунтованими, тому винесені на підставі цього акту приписи від 15.02.2020 №17-ДК/0012Пр/03/01-21 та №17-ДК/0013Пр/03/01/-21 також є обґрунтованими, отже є правомірними і не підлягають скасуванню судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач виконав покладений на нього зазначеними нормами обов`язок. В той час як позивач не довів перед судом правомірність своєї поведінки у даному спорі.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги в цілому є необгрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню судом.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (Управління з контролю за використанням та охороною земель) про визнання протиправними та скасування приписів - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко