Справа № 640/36560/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Київ № 640/36560/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити ді, -

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач), в якому просить суд:

- визнати противоправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Міністерством внутрішніх справ України 20 вересня 2021 року №22/6-5661;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії, враховуючи суми недоотриманої пенсії, ОСОБА_1 з 01 березня 2020 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Міністерством внутрішніх справ України 20 вересня 2021 року №22/6-5661, із розрахунку основного розміру пенсії 90 % від грошового забезпечення та без обмежень максимальним розміром пенсії, визначеним частиною сьомою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено у прийнятті довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення позивача, яка була виготовлена та направлена до ГУ ПФУ в м. Києві відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/36550/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем не надано відзиву на позовну заяву чи інших заяв по суті справи, які спростовують твердження позивача, наведені у позовній заяві чи з яких можливо встановити ставлення суб`єкта владних повноважень до заявлених позовних вимог.

При цьому, ГУ ПФУ в м. Києві на виконання вимог ухвали суду від 15 грудня 2021 року надало суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

У С Т А Н О В И В:

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Департаментом персоналу Міністерства внутрішній справ України видано довідку від 20 вересня 2021 року № 22/6-5661 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою заступник Міністра внутрішніх справ України станом на 01 березня 2020 року, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу» (з урахуванням змін по постанови Кабінету Міністрів України від 05лютого 2020 року № 107 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304»).

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з заявою від 22 вересня 2021 року щодо здійснення перерахунку його пенсійного забезпечення, на підставі вказаної вище довідки.

ГУ ПФУ в м. Києві листом від 27 жовтня 2021 року повідомило позивача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45. Даним Порядком визначено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсії які підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони.

Перерахунок поновленої пенсії проведено з урахуванням грошового забезпечення, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу». На даний момент будь-які повідомлення від Мінсоцполітики про підстави для проведення перерахунку пенсії призначеної після зазначеної дати до Головного управління не надходили.

Оформлена та подана довідка від 20 вересня 2021 року № 22/6-5661 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 не може бути підставою для перерахунку призначеної йому пенсії.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також - Закон).

Положеннями статті 51 Закону встановлено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

При цьому, питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінет Міністрів України постановою від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» затвердив Порядок № 45.

Пунктами 1 та 2 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють відповідний орган Пенсійного фонду України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №553/3619/16-а.

Відповідно до ч. 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно з ч. 5 статті 9 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» встановлено, що посади першого заступника міністра та заступників міністра належать до політичних посад, на які не поширюється трудове законодавство та законодавство про державну службу.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» умови оплати праці державних службовців та працівників міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, їх матеріального і побутового забезпечення визначаються законами України та актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 № 304 «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» (далі також - Постанова № 304), зокрема, затверджено розміри посадових окладів посадових осіб, керівників, керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу».

Пунктом 2 Постанови № 304 встановлено, що керівним працівникам виплачується:

надбавка за вислугу років у розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожен календарний рік залежно від стажу роботи, до якого зараховуються період роботи на посаді, раніше набутий стаж державної служби та періоди роботи, передбачені статтею 46 Закону України «Про державну службу», але не більше 50 відсотків посадового окладу;

надбавка за інтенсивність праці в розмірі до 100 відсотків посадового окладу;

премія відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів, передбачених у кошторисі на преміювання працівників відповідного органу;

матеріальна допомога на оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 304, рішення про виплату та конкретний розмір надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань приймається в порядку, установленому керівником відповідного органу, в межах затвердженого фонду оплати праці.

Додатком до постанови № 304 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 493 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304 та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 518) встановлено посадовий оклад заступнику Міністра в розмірі 14 000 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2020 року № 107 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 304» згідно з якою, встановлено коефіцієнти співвідношення посадових окладів членів Кабінету Міністрів України, першого заступника, заступника міністра та голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій до середньомісячної заробітної плати за видами економічної діяльності за квартал у середньому по економіці за наявними статистичними даними. Тобто розмір посадового окладу за відповідною посадою розраховується шляхом множення середньомісячної зарплати за видами економічної діяльності за квартал у середньому по економіці за наявними статистичними даними на відповідний коефіцієнт співвідношення.

Таким чином, внесеними змінами збільшено посадовий оклад за посадою заступника Міністра внутрішніх справ, що є підставою для проведення перерахунку пенсії.

У зв`язку із цим позивачу надано оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення від 20 вересня 2021 року № 22/6-5661.

Суд зазначає, що з наведених вище правових норм вбачається, що перерахунок пенсій у визначеному вище порядку здійснюється виключно на підставі довідки уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Як зазначено вище, позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки від 20 вересня 2021 року № 22/6-5661з урахуванням усіх складових грошового забезпечення. Однак, відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі вказаної довідки.

Беручи до уваги, що позивач має право на перерахунок пенсії, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо не здійснення такого перерахунку.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція суду підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Рішення суду, у випадку задоволення позову має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Враховуючи те, що частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року№ 7-рп/2016, суд дійшов висновку, що дія п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII не поширюється на позивача, оскільки пенсію йому було призначено до 01 січня 2016 року, а тому відповідач зобов`язаний перерахувати пенсію не тільки на підставі оновленої довідки, а й без обмеження її граничним розміром.

При вирішенні даної справи, судом також враховано, що рішенням Окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року по справі № 640/893/19, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково та зокрема, встановлено, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром не відповідає нормам чинного законодавства України.

Крім того, вказаним вище судовим рішенням було встановлено, що під час перерахунку пенсії позивача має бути здійснений на підставі довідки про його грошове забезпечення, із збереженням суми відсотків нарахування пенсії які встановлені при призначенні пенсії, а саме 90%.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд, з урахуванням вимог частини 4 статті 78 КАС України, вважає обґрунтованими решту позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром, виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення, на підставі вказаної довідки.

За вказаних умов, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач у своєму позові просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу змісту наведених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення (статті 129-1 Конституції України, ч. 2 статті 14 КАС України).

За таких умов, а також за відсутності наведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останньою доказів в підтвердження наміру відповідача ухилятися від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача по справі відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На підставі вищезазначеного, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог про зобов`язання відповідача по справі відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення

Крім того, суд звертає увагу й на те, що особа яка вважає, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення вправі звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. При цьому, реалізація цього права позивачем жодним чином не залежить від встановлення судом судового контролю за виконанням судового рішення.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Міністерством внутрішніх справ України 20 вересня 2021 року №22/6-5661.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії, враховуючи суми недоотриманої пенсії, ОСОБА_1 з 01 березня 2020 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Міністерством внутрішніх справ України 20 вересня 2021 року №22/6-5661, із розрахунку основного розміру пенсії 90 % від грошового забезпечення та без обмежень максимальним розміром пенсії, визначеним частиною сьомою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Законом України «Про запобігання фінансовій катастрофі та створення передумов для економічного зростання в Україні».

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908, 00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя Є.В. Аблов