Справа № 607/13977/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 607/13977/21 пров. № А/857/1494/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання: Кушик Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року (ухвалене у м. Тернопіль, судом під головуванням судді Сливка Л.М., повний текст рішення складено - 18.11.2021 року) у справі № 607/13977/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 в інтересах якого діяв адвокат Шкільняк Б. М. звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 048189 від 04 серпня 2021 року.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 048189 від 04 серпня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасовано.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 5 ст. 121 та частиною 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрито.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції суму судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом розмірі 454 гривні та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що спірну постанову вважає законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні. Доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є відеозаписи із нагрудної камери працівників поліції, на яких зафіксовано обставини щодо вчинення позивачем правопорушення та визнання ним обставин щодо їх вчинення. Окрім того, відповідач вважає не співмірними стягнуті з нього витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, шляхом надіслання повідомлень на електронні пошти зазначених учасників справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання учасники справи не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зібраними у справі доказами не доведено факту скоєного правопорушення позивачем. Зокрема суд зазначив, що дослідженими судом відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції не доводяться посилання відповідача на те, що позивач під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування, не підтверджуються обставини, що викладені в оскаржуваній постанові. Із вказаних записів видно, що до припаркованого у дворі магазину транспортного засобу позивача, під`їхав службовий автомобіль працівників поліції та підійшов поліцейський. Надалі, поліцейські вимагали у позивача пройти тест на стан алкогольного сп`яніння та надати посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційні документи, страховий поліс. Руху транспортного засобу та перебування позивача за кермом транспортного засобу, який рухається, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано. В оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання не тільки на долучення до неї відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, а й взагалі на наявність таких відеозаписів.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №048149 від 04 серпня 2021 року), позивач- ОСОБА_1 04 серпня 2021 року о 14 год. керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 вулицею Центральною у с. Велика Лука, Тернопільського району, Тернопільської області, всупереч вимогам пунктів 2.3 (в), 2.1 (а),2.1 (б), 2.1(г) Правил дорожнього руху, під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У зв`язку із чим вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Не погоджуючись з такою постановою позивач оскаржив її до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив пп.2.36 ПДР України (не користувався ременем пасивної безпеки), пп. а, б, ґ пункту 2.1 ПДР України (не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, технічних паспорт на автомобіль, страховий поліс у зв`язку із чим був притягнутий адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до підпункту в) п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Підпунктами пп. а, б, ґ пункту 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 ст.121 КУпАП встановлено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведених положень законодавства слідує, що особи під час керування транспортними засобами зобов`язані користувався ременем пасивної безпеки та пред`явити на вимогу поліцейського у разі зупинки транспортного засобу посвідчення водія відповідної категорії, технічних паспорт на автомобіль, страховий поліс.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення передбачені частинами першою, другою, третьою п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статті 121-1, 121-2, частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 121, 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

У разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

За статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд;4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Водночас колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Допитаний заклопотанням відповідача свідок ОСОБА_2 , поліцейський СРППВР №1 м. Тернопіль Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, у суді показав, що дійсно він склав щодо позивача спірну постанову, оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач на місці події визнав те, що під час керування транспортним засобом не користувався ременем пасивної безпеки.

З досліджених судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які надані відповідачем суду першої інстанції, починаючи з 14:00:57 год до 14:19:00 годин 04.08.2021року підтверджуються фактичні обставини, викладені в оскаржуваній постанові та показах свідка ОСОБА_2 , за яких саме позивач під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування.

Зокрема, зі вказаних відеозаписів видно, що позивач- ОСОБА_1 04 серпня 2021 року о 14:00:57 год- 14:01:00 керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 у с. Велика Лука, Тернопільського району, Тернопільської області, всупереч вимогам пунктів 2.3 (в), 2.1 (а),2.1 (б), 2.1(г) Правил дорожнього руху, під час руху не користувався ременем пасивної безпеки. Після його зупинки 14:01:00 год до 14:19:00 год 04 серпня 2021 року не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, висновки суду першої інстанції з приводу відсутності на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції обставин щодо вчиненого позивачем адміністративного правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам у цій справі та наявним у ній доказам.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність винесеної ним постанови серії БАБ № 048189 від 04 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 048189 від 04 серпня 2021 року та закриття провадження слід відмовити.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України розподіл понесених судових витрат не проводиться, позаяк позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року у справі № 607/13977/21 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови щодо накладення адміністративного серії БАБ № 048189 від 04 серпня 2021 року та закриття провадження і стягнення судових витрат відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року